Справа № 423/2691/16-а
Суддя: Мазур М. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 423/2691/16-а
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 р. м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Мазура М.В., при секретарі судового засідання Соловйовій О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна адміністративну справу за позовом позивача ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення відповідача від 28.07.2016 року про відмову в призначені пенсії йому; зобов`язати відповідача зарахувати йому:

1) до загального стажу роботи періоди його роботи: з 13.07.1990 року по 28.05.1998 року, з 01.06.1998 року по 21.12.2000 року, з 22.02.2001 року по 02.10.2001 року, з 03.10.2001 року по 30.06.2002 року, з 19.09.2002 року по 11.06.2003 року, з 18.08.2003 року по 17.10.2003 року, з 29.10.2003 року по 29.11.2003 року, з 08.12.2003 року по 01.06.2004 року, з 20.02.2007 року по 31.07.2007 року, з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.02.2015 року по 29.03.2015 року, з 01.10.2015 року по 13.07.2016 року;

2) до пільгового стажу: період його навчання з 01.09.1984 року по 14.01.1988 року, період його роботи з 25.01.1988 року по 07.05.1988 року (за виключенням днів прогулів з 07.04.1988 року по 07.04.1988 року та з 09.04.1988 року по 05.05.1988 року тобто за виключенням 28 днів), період служби у рядах Радянської армії з 13 травня 1988 року по 22 травня 1990 року; період роботи з 13.07.1990 року по 28.05.1998 року (за виключенням 9 днів у березні 1992 року, 6 днів у червні 1993 року, 2 днів у жовтні 1995 року, 2 днів у березні, 4 днів у квітні та 4 днів у травні за 1997 рік, 13 днів у квітні та 28 днів у травні за 1998 рік тобто за виключенням 2 місяців 8 днів), період роботи з 01.06.1998 року по 21.12.2000 року (за виключенням 1 дня у червні, 2 днів у листопаді та 1 дня у грудні за 1998 рік, 1 дня у січня, 1 дня у березні, 1 дня у червні, 4 днів у липні, 3 днів у листопаді, та 3 днів у грудні за 1999 рік, 3 дні у травні та 10 днів у квітні за 2000 рік тобто за виключенням 1місяця 0 днів), період роботи 03.10.2001 року по 30.06.2002 року, період роботи з 18.08.2003 року по 17.10.2003 року, період роботи з 08.12.2003 року по 01.06.2004 року (за виключенням 10 днів у квітні 2004 року), період роботи з 20.02.2007 року по 31.07.2007 року, період роботи з 30.04.2016 року по 13.07.2016 року. та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому позивач посилався на те, 14.07.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі ст.14 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії, посилаючись на те, що у нього відсутній необхідний пільговий стаж роботи.

У судовому засіданні представник позивача надав аналогічні пояснення.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що зарахувати роботу з 13.07.1990 по 28.05.1998 на шахті «Луганська Стахановвугілля» згідно

довідки № 475 від 18.11. 2015р. з 01.06.1998 по 21.12.2000 на шахті «Пролетарська», згідно

довідки № 406 від 06.11.2015р та з 08.12.2003 по 01.06.2004 на шахті «імені С.М. Кірова»,

згідно довідки №384 від 25.11.2015р до пільгового стажу роботи немає можливості, оскільки

відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 з 01.12.2014 року

будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи видані органами фонду або

підприємствами, які непідконтрольні українській владі, вважаються недійсними та не можуть

прийматися для розгляду. Зарахувати роботу з 03.10.2001 по 30.06.2002 на шахті «Черкаська» до пільгового стажу роботи немає можливості за відсутності пільгових довідок, оскільки підприємство знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, органи виконавчої влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на тій території і не мають доступу до архівів, установ та підприємств. Гр. ОСОБА_1 надав довідки про заробітну плату, які не відповідають додатку №1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 2.1 розділу II). ОСОБА_1 не має права на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного пільгового стажу роботи. Трудова книжка НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , видана з грубими

порушеннями інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрований в

Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993р. за № 110. У зв`язку з тим, що трудова книжка НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 не звірена печаткою підприємства, яке вперше здійснювала запис до трудової книжки, по ній зарахувати трудовий стаж не можливо.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 (а.с.13-14), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ухта Комі.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 04.07.2016 року (а.с. 81).

28.07.2016 р. Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області прийняло рішення "Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно ст. 14 ч.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" гр. ОСОБА_1 (а.с.24). Як вбачається з цього рішення, відповідач зарахував позивачу до загального стажу роботи 13 років 10 місяців 7 днів і до пільгового стажу 8 років 7 місяців 11 днів.

Як вбачається з розрахунку стажу ОСОБА_1 , здійсненого відповідачем (а.с.82), зазначені в уточненому позові періоди навчання позивача з 01.09.1984 року по 14.01.1988 року (3 р. 4 м. 14 д.), роботи з 25.01.1988 року по 07.05.1988 року (за виключенням днів прогулів з 07.04.1988 року по 07.04.1988 року та з 09.04.1988 року по 05.05.1988 року тобто за виключенням 28 днів, 0 р. 2 м. 14 д.), служби в Радянській армії з 13 травня 1988 року по 22 травня 1990 року (2 р. 0 м. 10 дн.), роботи з 13.07.1990 року по 28.05.1998 року (за виключенням 9 днів у березні 1992 року, 6 днів у червні 1993 року, 2 днів у жовтні 1995 року, 2 днів у березні, 4 днів у квітні та 4 днів у травні за 1997 рік, 13 днів у квітні та 28 днів у травні за 1998 рік тобто за виключенням 2 місяців 8 днів, тобто 07р. 8м. 8д.), з 01.06.1998 року по 21.12.2000 року (за виключенням 1 дня у червні, 2 днів у листопаді та 1 дня у грудні за 1998 рік, 1 дня у січня, 1 дня у березні, 1 дня у червні, 4 днів у липні, 3 днів у листопаді, та 3 днів у грудні за 1999 рік, 3 дні у травні та 10 днів у квітні за 2000 рік тобто за виключенням 1 місяця 0 днів, тобто 2 р. 0 м.21 д.), з 03.10.2001 року по 30.06.2002 року (0 р. 8 м. 28д.), з 18.08.2003 року по 17.10.2003 року (0 р. 2 м. 1 д.), з 08.12.2003 року по 01.06.2004 року (за виключенням 10 днів у квітні 2004 року, тобто 0 р. 5 м. 14 д.), з 20.02.2007 року по 31.07.2007 року (0 р. 5 м. 9 д.), з 30.04.2016 року по 13.07.2016 року (0 р. 2 м. 14 д.), тобто всього 17 років 9 місяців 13 днів, не були зараховані до пільгового стажу позивача, більше того період роботи з 13.07.1990 року по 28.05.1998 року, з 01.06.1998 року по 21.12.2000 року, з 22.02.2001 року по 02.10.2001 року, з 03.10.2001 року по 30.06.2002 року, з 19.09.2002 року по 11.06.2003 року, з 18.08.2003 року по 17.10.2003 року, з 29.10.2003 року по 29.11.2003 року, з 08.12.2003 року по 01.06.2004 року, з 20.02.2007 року по 31.07.2007 року, з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.02.2015 року по 29.03.2015 року, з 01.10.2015 року по 13.07.2016 року не були зарахований також і до загального стажу позивача.

Таким чином, указані періоди роботи позивача є спірними та у випадку їх зарахування як пільгових, загальний пільговий стаж позивача становитиме 26 років 4 місяці 23 дні.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

У трудовій книжці НОМЕР_2 , виписаній на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , професія, спеціальність: машиніст електровозу підземний, дата заповнення 01.09.1984 року (а.с.7-8) містяться наступні записи про трудову діяльність позивача в частині спірних періодів:

1) 01.09.1984 зарахований до СПТУ №3 для навчання по спеціальності «машиніст електровозу підземний»;
2) 22.01.1988 відрахований з СПТУ №3 м.Воркути у зв`язку з закінченням повного курсу навчання;
3) 25.01.1988 зарахований на шахту «Воркутинська» машиністом електровозу ІІІ розряду підземної дільниці після СПТУ №3;
4) 07.05.1988 звільнений по статті 19 Статуту про дисциплінарні проступки за прогули.
Трудова книжка НОМЕР_3 (а.с.9-12) видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , професія, спеціальність: машиніст електровозу, дата заповнення 13.07.1990 року, на її першій сторінці є підпис працівника, який видав трудову книжку Дроздова, але відсутня печатка підприємства, на титульній сторінці другої частини трудової книжки на аркуші 41, яка була заповнена 15.04.2005 р., міститься аналогічна інформація про власника трудової книжки, яка засвідчена печаткою підприємства та підписом відповідальної особи. У цій трудовій книжці, містяться наступні записи про трудову діяльність позивача щодо спірних періодів (всі вони засвідчені підписами уповноважених осіб і печатками відповідних підприємств):

1) 01.09.1984 р. - 14.01.1988р. - навчання в СПТУ №3, диплом № НОМЕР_4 від 14.01.1988 р.;
2) 13.05.1988 р. - 22.05.1990 р. - служба в радянській армії;
3) шахта "Луганська" в/о "Стахановвугілля":
- 13.07.1990 р. прийнятий підземним машиністом електровоза з повним робочим днем під землею.

- 07.06.1995 р. по результатам атестації робочого місця за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію на пільгових умовах, професія машиніст електровозу підземний з постійним робочим днем під землею, що відповідає Списку №1, розділ 1, підрозділ 1, позиція 1010100 а;

- 28.05.1998 р. звільнений за переводом на шахту "Пролетарська";

4) Державне відкрите акціонерне товариство шахта "Пролетарська" дочірнє підприємство державної холдингової компанії" Луганськвугілля":
- 01.06.1998 прийнятий підземним машиністом електровоза з повним робочим днем під землею;

- 18.11.1998 на підставі атестації робочих місць професія машиніст електровозу з повним робочим днем на підземних роботах користується правом переводу на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, позиція 1010100 а;

- 21.12.2000 звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства за ст. 40 п.1 КЗпП України;
5) Кіровський міський цент зайнятості;
- 22.02.2001 розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно з пп "б" п.1 ст. 26 Закону України "Про зайнятість населення"

- 02.10.2001 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1-1ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

4) ДП Шахта «Черкаська» ДХК "Луганськвуголь" :
- 03.10.2001 прийнятий підземним машиністом електровозу 4 розряду з постійним робочим днем під землею;

- 19.07.2000 - проведена атестація робочих місць і підтверджено право переходу на пенсію за Списком №1;

- 30.06.2002 звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін;

6) Кіровський міський цент зайнятості;
- 19.07.2002 розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно з п.1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

- 11.06.2003 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп.10 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

7) Структурний підрозділ шахта "Карбоніт" Державного підприємства "Первомайськвугілля"
- 18.08.2003 - прийнятий машиністом електровозу з повним робочим днем під землею;

- 29.08.2000 - проведена атестації робочого місця машиніста електровозу і відповідає займаній посади №1;

- 17.10.2003 - звільнений згідно ст.36 п.2 КУпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

8) Кіровський міський цент зайнятості;
- 29.10.2003 розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно з п.2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

- 29.11.2003 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп.12 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

9) Шахта імені С.М.Кірова:
- 08.12.2003 прийнятий машиністом електровозу 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах;

- 01.06.2004 звільнений за власним бажанням;

10) Шахта імені Д.Ф.Мельникова ВАТ «Лисичанськвугілля»:
- 20.02.2007 прийнятий підземним машиністом електровозу з повним робочим днем під землею;

- 15.04.2005 за результатами атестації робочих місць професія машиніста електровозу підземного з повним робочим днем під землею дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку №1, розділ І, підрозділ І, пункт 1.1а;

- 18.01.2008 присвоєно 4 розряд машиніста підземного з повним робочим днем під землею.

Згідно з військовим квитком на ім`я позивача НОМЕР_5 (а.с.15) він був призваний Воркутинським міським військовим комісаріатом Комі АРСР 13.05.1988 р. та був демобілізований 22.05.1990 р.

Згідно з дипломом на ім`я позивача №194135 (а.с. 16) він навчався в Середньому професійно-технічному училищі №3 м.Воркути, Комі АРСР, з 01.09.1984 до 14.01.1988, коли закінчив повний курс навчання за професією машиніста електровозу підземного.

В «Індивідуальних відомостях про застраховану особу» на ім`я позивача (а.с.17-19, 76-78) міститься інформація про отримання позивачем заробітної плати в такі періоди та на таких підприємствах:

- січень 1999 - лютий 2001 шахта «Пролетарська»;

- жовтень 2001 - червень 2002 шахта «Черкаська»;

- серпень 2003 - жовтень 2003 шахта «Карбоніт»;

- грудень 2003 - червень 2004 шахта імені С.М. Кірова;

- серпень 2007 - жовтень 2016 шахта імені Д.Ф. Мельникова.

Крім того, в «Індивідуальних відомостях» є інформація щодо спецстажу позивача за кодом «ЗПЗ013А1» (Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України) за такі періоди: 1999 12 місяців; 2000 11 місяців 21 день; 2001 2 місяці 29 днів; 2002 6 місяців; 2003 24 дні; 2003 2 місяці 1 день; 2004 3 місяці 20 днів; 2004 1 місяць 11 днів; 2007 5 місяців; 2008-2015 по 12 місяців; 2016 10 місяців.

Таким чином, інформація, що міститься в «Індивідуальних відомостях» як в розділі щодо отриманих доходів, так і в розділі щодо спецстажу відповідає записам у трудовій книжці позивача за виключенням відсутності в «Індивідуальних відомостях» інформації за період з лютого до липня 2007 року про роботу на шахті імені Д.Ф. Мельникова.

Проте відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №128 від 11.05.2016 (а.с.23) підтверджується пільговий стаж позивача на шахті імені ОСОБА_2 в період з 20.02.2007 до моменту видачі довідки за виключенням днів прогулів чи інших невиходів на роботу, які були належним чином відображені та враховані позивачем у своїх позовних вимогах як відповідні виключення.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №206 від 30.08.2016 (а.с.39) підтверджується пільговий стаж позивача на шахті імені ОСОБА_2 в період з 20.02.2007 до моменту видачі довідки за виключенням днів прогулів чи інших невиходів на роботу, які були належним чином відображені та враховані позивачем у своїх позовних вимогах як відповідні виключення.

Згідно з довідкою шахти імені Д.Ф. Мельникова №57 про розмір заробітної плати від 15.08.2016, позивач дійсно отримував заробітну плату протягом цього періоду (а.с.48).

Згідно з довідкою, виданою шахтою імені Д.Ф. Мельникова (а.с.40) довідка №57 про розмір заробітної плати від 15.08.2016 про суми заробітної плати позивача за лютий-липень 2007 р. видана на підставі первинних документів і відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до довідки ДП «Луганськвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №475 від 18.11.2015 (а.с.20) підтверджується пільговий стаж позивача на шахті «Луганська» в період з 13.07.1990 до 28.05.1998 за виключенням днів прогулів чи інших невиходів на роботу, які були належним чином відображені та враховані позивачем у своїх позовних вимогах як відповідні виключення.

Відповідно до довідки ДП «Луганськвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №406 від 06.11.2015 (а.с.21) підтверджується пільговий стаж позивача на шахті «Пролетарська» в період з 01.06.1998 до 21.12.2000 за виключенням днів прогулів чи інших невиходів на роботу, які були належним чином відображені та враховані позивачем у своїх позовних вимогах як відповідні виключення.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №384 від 25.11.2015 (а.с.22) підтверджується пільговий стаж позивача на шахті імені С.М.Кірова в період з 08.12.2003 до 01.06.2004 за виключенням днів прогулів чи інших невиходів на роботу, які були належним чином відображені та враховані позивачем у своїх позовних вимогах як відповідні виключення.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.63-66) ДП «Луганськвугілля» після початку АТО було перереєстровано за адресою: м.Київ, пров. Приладний, буд.2-а.

На а.с.67-71 містяться довідки про заробітну плату позивача з 1990 до 2000, з 2003 до 2004, а також інформація про перейменування шахт «Пролетарська» та імені С.М.Кірова.

Відповідно до довідки №12-05/246 від 28.04.2017 року компанії «Сєвєрсталь Менеджмент» (а.с.87-89), яка надійшла на електронну адресу суду у форматі *.doc без підпису та печатки з домену stalmail.org, власником якого є компанія «Сєвєрсталь Менеджмент», підтверджується пільговий стаж позивача за періоди роботи з 10.08.1987 по 10.01.1988, з 25.01.1988 по 07.05.1988 р. за виключенням днів прогулів чи інших невиходів на роботу, які були належним чином відображені та враховані позивачем у своїх позовних вимогах як відповідні виключення.

Оцінюючи указані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що відповідно до статей 1, 3, 8 Основного Закону Україна є соціальною та правовою державою, де найвищою соціальною цінністю визнається людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека, де права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, де утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, де визнається і діє принцип верховенства права. З урахуванням цього згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, згідно з положеннями ч.3 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 6) розсудливо; … 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)…».

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо). Суд переконаний, що з огляду на зазначені вище положення статей 1, 3, 8, 129 Конституції України можна за аналогією стверджувати, що права людини та громадянина, гарантовані законодавством України також мають бути не теоретичними та ілюзорними, а ефективними на практиці.

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а так само Конституцією та законодавством України, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:

«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який працював на підприємствах, які залишилися на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює подання будь-яких уточнюючих довідок чи інших архівних документів щодо роботи позивача на цих підприємствах (а у випадку надання таких документів вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки неможливо перевірити їх достовірність). По суті позивач, який раніше працював на підприємствах, розташованих на територіях, які зараз є тимчасово окупованими, опинився в ситуації, яка часто є характерною для внутрішньо переміщених осіб.

Слід зазначити, що відповідач відмовляється визнати пільговий стаж позивача виключно на тій підставі, що позивач не надав уточнюючих довідок підприємства, виданих в установленому законом порядку, а надані позивачем довідки, які були видані підприємством, яке залишилося на тимчасово окупованій території України, відповідач не врахував як такі, що видані незаконно.

Разом із тим, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5); у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

На переконання суду, Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуація (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків ). У жодному разі не можна дійти висновку, що метою цього Порядку є створення формальних перешкод для реалізації права особи на отримання пенсії. І хоча вимагаючи деякі документи (наприклад, уточнюючу довідку підприємства), органи Пенсійного фонду України переслідують в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, тим не менше органи Пенсійного фонду України, виконуючи свої повноваження повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно (ч.3 ст.2 КАС України) з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Разом із цим, у цій справі відповідач не застосував жодних з указаних вище правових процедур підтвердження пільгового стажу, передбачених Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та не врахував, що доступ до трудових архівів відповідних підприємств є неможливим внаслідок воєнних дій та тимчасової окупації частини території Луганської області.

У даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також пунктами 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та перевірити наявність пільгового стажу на підставі записів у трудовій книжці, показань свідків, даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд також вважає за можливе застосувати стандарт доказування згідно з критерієм «поза розумним сумнівом», який застосовується ЄСПЛ. Скажімо, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (рішення від 20 вересня 2012 року, заява № 387/03) ЄСПЛ зазначив, що він при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (§53). Іншими словами, за доказування певних обставин шляхом надання офіційних документів чи інших прямих і достовірних доказів може бути об`єктивно неможливим, але в такому разі суд може враховувати наскільки переконливими та послідовними є пояснення сторін, наскільки вони узгоджуються з доказами, хоча б непрямими, по справі, чи можна на підставі цих даних зробити певні чіткі та узгоджені між собою висновки, чи формують пояснення сторін та досліджені докази певні презумпції щодо фактів тощо.

З іншого боку суд особливо відзначає, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Застосовуючи вищезазначене до обставин цієї справи, суд звертає увагу на послідовність пояснень представника позивача, зокрема, він добросовісно виключив з позовних вимог всі періоди, які не підлягають включенню до пільгового стажу згідно наданих ним документів. Пояснення представника повністю узгоджуються і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

У той же час позиція відповідача зводилася до наступного:

1) на першій сторінці трудової книжки позивача НОМЕР_3 відсутній відбиток печатки підприємства, що є порушенням порядку заповнення трудових книжок, а тому вона є недійсною, у зв`язку з чим до загального і трудового стажу неможливо зарахувати зазначені в ній періоди роботи позивача;

2) надані позивачем уточнюючі довідки, видані ДП «Луганськвугілля», є незаконними, оскільки підприємство залишилося на тимчасово окупованій території України;

3) відсутні уточнюючі довідки щодо періоду роботи позивача з 25.01.1988 до 07.05.1988 р.;

4) щодо періоду з лютого по липень 2007 року в «Індивідуальних відомостях про застраховану особу» відсутня інформація про спецстаж позивача та отриману ним заробітну плату на підприємстві.

При цьому на запитання суду, чи може представник відповідача надати докази того, що, не визнавши трудову книжку позивача та надані ним уточнюючі довідки, відповідач хоча б намагався застосувати будь-який із механізмів перевірки та підтвердження трудового стажу, передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, представник відповідача відповів, що не може надати таких доказів.

Отже, суд з одного боку, приходить до висновку, що відповідач не виконав свій процесуальний обов`язок щодо доведення правомірності свого рішення, передбачений ч.2 ст.71 КАС України.

З іншого боку, суд за результатами дослідження та оцінки доказів наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилаються позивач і його представник, є доведеними згідно із стандартом «поза розумним сумнівом».

Зокрема, хоча на першій сторінці трудової книжки позивача НОМЕР_3 дійсно відсутній відбиток печатки підприємства, який її видав, проте всі записи в цій трудовій книжці засвідчені підписами осіб, які їх зробили та відбитками відповідних підприємств, крім того достовірність записів у трудовій книжці підтверджується записами в іншій трудовій книжці, військовому квитку, дипломі про освіту, уточнюючих довідках, «Індивідуальних відомостях про застраховану особу». Таким чином, суд погоджується з тим, що працівником відділу кадрів підприємства, що видало трудову книжку позивачу, дійсно було порушено вимоги щодо оформлення трудових книжок і не поставлено відбиток печатки на першій сторінці, але це не означає, що зазначені в ній відомості є недостовірними, навпаки, з огляду на вищевикладене суд вважає їх встановленими.

Суд також відхиляє заперечення відповідача про недійсність уточнюючих довідок, виданих ДП «Луганськвугілля», оскільки, по-перше, це підприємство перереєструвалося на підконтрольній органам влади України території, по-друге, ці довідки, які були надані відповідачем містять детальну та в принципі невигідну позивачеві інформацію про його прогули та невиходи на роботу, що надає їм більшої ваги та довіри, по-третє, відповідач, як уже було зазначено вище, не надав жодних доказів того, що не взявши ці довідки до уваги, він намагався перевірити наявність пільгового стажу позивача шляхом застосування інших передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 механізмів.

Щодо періоду роботи позивача з 25.01.1988 до 07.05.1988 р. на шахті «Воркутинська» суд звертає увагу на те. Цей період підтверджується в першу чергу записами в трудовій книжці позивача. Крім того, судом було зупинено провадження для направлення запиту до відповідного підприємства в Росії щодо надання уточнюючої довідки, але вона так і не надійшла протягом майже півроку. Суд не вбачав за можливе чекати її далі. Зокрема, суд виходить з того, що ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує розгляд справи в межах розумного строку. Оскільки суд вже чекав надходження відповідної довідки біля півроку і не було гарантій того, що вона може надійти протягом розумного часу, тоді як п`ятирічний строк повноважень судді, який розглядає справу, сплине найближчим часом, подальше очікування довідки може призвести до необхідності розпочинати розгляд справи іншим суддею з початку, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

У той же час на електронну адресу суду надійшла в електронному вигляді у форматі *.doc довідка компанії «Сєвєрсталь Менеджмент» №12-05/246 від 28.04.2017 року (а.с.87-89), яка надійшла на електронну адресу суду у форматі *.doc без підпису та печатки з домену stalmail.org, власником якого є компанія «Сєвєрсталь», підтверджується пільговий стаж позивача за періоди роботи з 10.08.1987 по 10.01.1988, з 25.01.1988 по 07.05.1988 р. за виключенням днів прогулів чи інших невиходів на роботу, які були належним чином відображені та враховані позивачем у своїх позовних вимогах як відповідні виключення.

Оцінюючи цю довідку, суд відзначає, що її не можна вважати офіційним документом, що має певну юридичну силу, однак це не означає, що суд повинен її ігнорувати взагалі. Навпаки суд має оцінити її в сукупності з іншими доказами та з`ясувати наскільки переконливою є інформації, яка в ній міститься та чи можна вважати доведеними відповідні обставини згідно із згаданим вище стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Зокрема, суд звертає увагу на те, що ця інформація надійшла з домену, який належить компанії «Сєвєрсталь Менеджмент», по друге, довідка містить достатньо детальну інформацію щодо періоду роботи позивача, яку, з одного боку, не можуть знати сторонні особи і навряд чи пам`ятає в таких деталях сам позивач, а з іншого боку, вона відповідає записам у трудовій книжці позивача. Крім того, ця довідка містить інформацію, яка є невигідною для позивача про його прогули, що надає їй більшої переконливості. Разом із тим, представник позивача пояснив, що в березні 1988 року позивачу надійшла повістка до воєнкомату та почався процес призову до армії, у зв`язку з чим він написав заяву про звільнення за власним бажанням, а вже потім дізнався, що його звільнили за прогули і він не знав як це оскаржити, бо був сиротою. На підтвердження цих слів представник позивача надав повістку та другий екземпляр відповідної заяви про звільнення (а.с.99-100). З огляду на зазначене, суд відхиляє відповідні заперечення відповідача.

Суд також відхиляє заперечення представника відповідача щодо періоду роботи позивача на шахті в період з лютого 2007 р. до липня 2007 р. імені Д.Ф.Мельникова ВАТ «Лисичанськвугілля». Зокрема, суд звертає увагу на подвійні стандарти відповідача: з одного боку, всупереч вимогам Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, не вважає за можливе користуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, коли необхідно підтвердити пільговий стаж позивача, однак у разі відсутності інформації щодо пільгового стажу за певний період відповідач вважає це достатнім, щоб ігнорувати навіть офіційні довідки, видані відповідним підприємством про підтвердження цього стажу. У даному випадку суд погоджується з позицією позивача стосовно того, що необхідно брати до уваги саме довідки підприємства, оскільки неповна даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування пояснюється неналежною здачею звітності підприємства. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що він намагався будь-яким чином перевірити цю обставину, якщо він вважає її сумнівною, тим більше, що це підприємство знаходиться на території, що контролюється органами влади України та працює на даний момент.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позивач має більше 25 років в пільгового стажу, який дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ч.1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З огляду на це, суд приходить до висновку, що дії відповідача по відмові в зарахуванні пільгового стажу та відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є незаконними, оскільки не відповідають вимогам ст.ст.1, 3, 8, 46 Конституції України, ст.ст.13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктів 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ст. 14 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у поєднанні зі ст.1 Першого Протоколу до неї, ст.1 Протоколу №12 до указаної Конвенції, пунктів 3, 5, 6, 8 ч.3 ст.2 КАС України.

Це дає підстави задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 18, 19, 69-71, 105, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення УПФУ в Попаснянському районі від 28.07.2016 року про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу роботи періоди його роботи:

з 13.07.1990 року по 28.05.1998 року, з 01.06.1998 року по 21.12.2000 року, з 22.02.2001 року по 02.10.2001 року, з 03.10.2001 року по 30.06.2002 року, з 19.09.2002 року по 11.06.2003 року, з 18.08.2003 року по 17.10.2003 року, з 29.10.2003 року по 29.11.2003 року, з 08.12.2003 року по 01.06.2004 року, з 20.02.2007 року по 31.07.2007 року, з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.02.2015 року по 29.03.2015 року, з 01.10.2015 року по 13.07.2016 року відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_6 ;

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу:

- період його навчання з 01.09.1984 року по 14.01.1988 року,

- період його роботи з 25.01.1988 року по 07.05.1988 року (за виключенням днів прогулів з 07.04.1988 року по 07.04.1988 року та з 09.04.1988 року по 05.05.1988 року, тобто за виключенням 28 днів),

- період служби у рядах Радянської армії з 13 травня 1988 року по 22 травня 1990 року;

- період роботи з 13.07.1990 року по 28.05.1998 року (за виключенням 9 днів у березні 1992 року, 6 днів у червні 1993 року, 2 днів у жовтні 1995 року, 2 днів у березні, 4 днів у квітні та 4 днів у травні за 1997 рік, 13 днів у квітні та 28 днів у травні за 1998 рік тобто за виключенням 2 місяців 8 днів),

- період роботи з 01.06.1998 року по 21.12.2000 року (за виключенням 1 дня у червні, 2 днів у листопаді та 1 дня у грудні за 1998 рік, 1 дня у січня, 1 дня у березні, 1 дня у червні, 4 днів у липні, 3 днів у листопаді, та 3 днів у грудні за 1999 рік, 3 дні у травні та 10 днів у квітні за 2000 рік тобто за виключенням 1місяця 0 днів),

- період роботи 03.10.2001 року по 30.06.2002 року,

- період роботи з 18.08.2003 року по 17.10.2003 року,

- період роботи з 08.12.2003 року по 01.06.2004 року (за виключенням 10 днів у квітні 2004 року),

- період роботи з 20.02.2007 року по 31.07.2007 року,

- період роботи з 30.04.2016 року по 13.07.2016 року.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 14 липня 2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, повний текст постанови складено 17.05.2017 року.

Суддя М.В. Мазур