Справа № 803/1215/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 рокуЛьвів№876/10551/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» (далі - ТОВ) звернулося до суду з позовом до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень (далі - ППР) від 01.08.2016 №0, №0.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновок контролюючого органу щодо виключно роздрібного характеру торгівлі нафтопродуктами через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС) не відповідає нормам чинного законодавства України та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства, оскільки в законодавсті не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним. Відтак вважає, що спірні ППР прийнято з порушенням законодавства, оскільки при відпуску нафтопродуктів позивачем через мережу АЗС у 2015 році проводились операції з продажу пального як кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, що є об'єктом оподаткування акцизним податком з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, так і суб'єктам господарювання з метою комерційного або виробничого використання, що не є об'єктом оподаткування акцизним податком, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2016 року у справі №803/1215/16 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний, а не оптовий продаж нафтопродуктів, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки безпосередньо у транспортний засіб, тобто відбувається реалізація товару кінцевому споживачу. Відтак такі операції, незалежно від форми розрахунків, є об'єктом оподаткування підакцизним податком.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє позивача права здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання. Вказує, що відповідачем не доведена правомірність прийняття оскаржуваних ППР з огляду на те, що дані рішення слід скасувати як протиправні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

ТОВ зареєстровано як юридична особа Луцьким міським управлінням юстиції Волинської області 27.07.2011, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР). Основним видом його діяльності є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т.1 а.с.11-13).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 15.03.2016 по 24.06.2016 посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ) проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 27.07.2011 по 31.12.2015, про що складено акт від 04.07.2016 №203/28-06-14-00/37821544 (далі - Акт; т.1 а.с.14-141).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

- пп.213.1.9 п.213.1 ст.213; пп.214.1.4 п.214.1 ст.214; підпунктів 215.3.4, 215.3.10 п.215.3 ст.215; п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України (далі - ПК), в результаті чого підприємством занижено акцизний податок всього у сумі 530 030 582,32 грн.

01.08.2016 відповідачем на підставі Акта прийнято ППР:

№0, яким збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 850914,14грн (основний платіж 553 601,26грн, штрафні фінансові санкції (штрафи) 297312,88грн);

№0, яким збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 21775981,20грн (основний платіж 14517320,80грн, штрафні фінансові санкції (штрафи) 7258660,40грн).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до пп.14.1.4 п.14.1 ст.14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК визначено, що платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно із п.215.1 ст.215 ПК до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

При цьому, пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК передбачено, що одним із об'єктів оподаткування зазначеного податку є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Підпункт 14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК встановлює, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Крім того, пп.14.1.202 п.14.1 ст.14 ПК визначено поняття продажу (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Тобто, виходячи з наведених норм ПК не вважаються продажем (реалізацією), а відтак, не є об'єктом оподаткування акцизним податком, операції з надання (відпуску), в тому числі через мережу АЗС, зазначених у п.п.215.3.4 п.215.3 ст.215 цього Кодексу товарів, у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Виходячи зі змісту пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України не вважається реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, в розумінні вказаної норми, а відтак не є об'єктом оподаткування акцизним податком, продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх комерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля» Терміни та визначення понять», затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 5 липня 2004 року №130 (далі - Національний стандарт) надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Згідно з п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника

Тобто, для того щоб визначити будь-яку фізичну особу, якій здійснюється відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС, як кінцевого споживача необхідно встановити, що придбані нафтопродукти фізична особа придбаває для особистих потреб, та їх придбання не пов'язане з підприємницькою діяльністю та виконанням ним обов'язків найманого працівника.

Згідно з ч.1 ст.698 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Відповідно до ст.52 Господарського кодексу України (далі - ГК) кваліфікуючою ознакою некомерційного господарювання є відсутність мети одержання прибутку.

Водночас ст.42 ГК встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку

Таким чином, продаж нафтопродуктів суб'єктам господарювання для їх використання у підприємницькій діяльності не може тлумачитись як роздрібна торгівля нафтопродуктами.

Відповідно до Національного стандарту «Товарознавство» партія товару - це певна кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.

Оптова торгівля здійснюється за договором поставки. Згідно із ч.1 ст.712 ЦК за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.265 ГК сторонами договору поставки можуть бути тільки суб'єкти господарської діяльності.

Виходячи з вищенаведеного, висновок контролюючого органу щодо виключно роздрібного характеру торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС не відповідає нормам чинного законодавства України та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства, оскільки в законодавстві не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним.

Порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією.

«Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496; далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442, роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Згідно із Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265) розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Отже, через мережу АЗС можуть здійснюватися як операції з продажу пального кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, що є об'єктами оподаткування акцизним податком з роздрібних продажів відповідно до пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК, так і операції з оптового продажу нафтопродуктів для їх подальшої реалізації кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ та контрагентами неодноразово укладалися договори, зокрема:

Договір поставки нафтопродуктів від 05.01.2015 №Ш04013 між ТОВ (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (Покупець), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані Товар, а Покупець зобов'язується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору;

Договір поставки нафтопродуктів від 05.01.2015 №Ш16739 між ТОВ (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРМ-ЕКО» (Покупець),відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані Товар, а Покупець зобов'язується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору;

Договір поставки нафтопродуктів від 12.01.2015 №Ш04169 між ТОВ (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «ДНІПРОПЛАСТАВТОМАТ» (Покупець), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані Товар, а Покупець зобов'язується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору;

Договір поставки нафтопродуктів від 22.01.2015 №ШК-05075 між ТОВ (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «С.І.Груп Транс» (Покупець), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані Товар, а Покупець зобов'язується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору;

Договір купівлі продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням смарт-карт на АЗС від 26.12.2013 №С11112 між ТОВ (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» (Покупець), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передавати у власність Покупця через мережу АЗС (АЗК), що розміщені на території України з використанням смарт-карт паливно-мастильні матеріали, а Покупець зобов'язується приймати у власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість;

Договір купівлі продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням смарт-карт на АЗС від 12.11.2015 №С041305 між ТОВ (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕРА-ПЛАСТ» (Покупець), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передавати у власність Покупця через мережу АЗС (АЗК), що розміщені на території України з використанням смарт-карт паливно-мастильні матеріали, а Покупець зобов'язується приймати у власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість;

Договір поставки нафтопродуктів від 06.01.2015 №Ш04031 між ТОВ (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ренесанс-Трейд» (Покупець), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані Товар, а Покупець зобов'язується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору;

Договір купівлі продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням смарт-карт на АЗС від 01.01.2014 №С11442 між ТОВ (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Паралель-Львів» (Покупець), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передавати у власність Покупця через мережу АЗС (АЗК), що розміщені на території України з використанням смарт-карт паливно-мастильні матеріали, а Покупець зобов'язується приймати у власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість;

Договір купівлі продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням смарт-карт на АЗС від 14.10.2014 №С18335 між ТОВ (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОДМАРКЕТ ЛТД» (Покупець), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передавати у власність Покупця через мережу АЗС (АЗК), що розміщені на території України з використанням смарт-карт паливно-мастильні матеріали, а Покупець зобов'язується приймати у власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість;

Договір купівлі продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням смарт-карт на АЗС від 22.01.2015 №С14180 між ТОВ (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛАС ТРЬОШ ОДЕСА» (Покупець), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передавати у власність Покупця через мережу АЗС (АЗК), що розміщені на території України з використанням смарт-карт паливно-мастильні матеріали, а Покупець зобов'язується приймати у власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість;

Договір купівлі продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням смарт-карт на АЗС від 01.01.2014 №С11467 між ТОВ (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіль Пласт» (Покупець), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передавати у власність Покупця через мережу АЗС (АЗК), що розміщені на території України з використанням смарт-карт паливно-мастильні матеріали, а Покупець зобов'язується приймати у власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість;

Договір купівлі продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням смарт-карт на АЗС від 01.05.2015 №С15512 між ТОВ (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» (Покупець), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передавати у власність Покупця через мережу АЗС (АЗК), що розміщені на території України з використанням смарт-карт паливно-мастильні матеріали, а Покупець зобов'язується приймати у власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість;

Договір про закупівлю товарів за державні кошти від 16.04.2015 №9 між ТОВ (Учасник) та Центральною базою забезпечення пально-мастильними матеріалами Національної гвардії України (Замовник), відповідно до умов якого Учасник зобов'язується у 2015 році поставити Замовнику в талонах бензин А-95, та дизельне паливо, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених договором.

На підтвердження виконання умов вищезазначених договорів позивач надав картки-рахунки 3611 за 2015 рік по вказаних контрагентах, з яких вбачається факт здійснення оплати за товар (паливно-мастильні матеріали), її дату та дату видаткової накладної, яка підтверджує перехід права власності на товар.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що аналіз договорів купівлі-продажу та поставки нафтопродуктів дає підстави для висновку про здійснення позивачем продажу паливно-мастильних матеріалів шляхом передачі покупцям карток на пальне, талонів та смарт-карток, на підставі яких покупці в подальшому отримували паливно-мастильні матеріали на АЗС. Згідно умов договорів поставки нафтопродуктів право власності на паливно-мастильні матеріали переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар. З вищевказаних договорів вбачається, що фактичне придбання паливно-мастильних матеріалів покупцями відбулося в момент отримання карток на пальне, талонів та смарт-карток, а на АЗС здійснювався фізичний відпуск пального, дата якого не співпадала з датою переходу права власності на паливно-мастильних матеріалів.

Як наслідок, реалізація паливно-мастильних матеріалів на підставі вищезазначених договорів здійснена позивачем за результатами оптової торгівлі, а покупці в свою чергу вже реалізовували придбаний товар кінцевим споживачам.

Судом першої інстанції вірно враховано той факт, що у період, який перевірявся, п.14.1.212 ст.14 ПК діяв у наступній редакції: «реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.».

І лише 24.12.2015 абзац 2 пп.14.1.212 ст.14 ПК замінено двома абзацами такого змісту: «Реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об'єктах громадського харчування, а також фізичний відпуск з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 цього Кодексу, незалежно від форми розрахунків».

Аналіз вказаних змін до ПК дає підстави для висновку про розмежування законодавцем до 01.01.2016 порядку сплати акцизного податку з операцій роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами та фактичного відпуску паливно-мастильних матеріалів на АЗС суб'єктам господарювання з метою комерційного або виробничого використання.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

У відповідності до ч.2 ст.88 КАС судові витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 березня 2017 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 110 000 грн та встановлено строк для цього до ухвалення судового рішення у даній справі.

Відтак, враховуючи, що на день ухвалення судового рішення апелянтом не сплачено у встановлений строк судовий збір за подання апеляційної скарги, такий підлягає стягненню з апелянта за рішенням суду.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2016 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області 110 000 гривень судового збору за подання апеляційної скарги на призначений для цього рахунок з наступними реквізитами: «Отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м.Львова; код отримувача за ЄДРПОУ - 38007573; банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області; МФО - 825014; рахунок отримувача - 1004; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - 101; судовий збір, код суду 34668371».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної силишляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула

Повний текст виготовлений 22 травня 2017 року.