Справа № 200/5601/16-а
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А Справа № 200/5601/16-а

Ім'ям України Провадження 2а/200/54/17

04 квітня 2017 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції ДВП ГУ НП України у Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у березні 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача - управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, прохаючи суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 884602 від 14 березня 2016 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у вигляді штрафу у сумі 255 гривень та закрити справу за відсутності у його діях ознак складу адміністративного правопорушення (а.с. 1-3).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 14 березня 2016 року, о 09 годині 15 хвилині, зупинив свій автомобіль марки Субару, моделі «Форестер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 біля б. № 47 по пр. ім. Богдна Хмельницького у м. Дніпропетровську. До нього підійшов поліцейський роти № 2, батальйону № 2 Управління патрульної поліції Найдьон М.А. і повідомив, що ним порушено вимоги підпункту «г», п. 15.9 Правил дорожнього руху, так як здійснив зупинку ближче, ніж за 10 метрів від виїзду з прилеглої території. Пояснив, що факт порушення зафіксовано на відео реєстратор, однак йому такого запису не пред'явив. Поліцейський автомобіль, з якого вийшов поліцейський, був припаркований приблизно за 100 метрів від його автомобілю, і тому відеофіксація не могла бути здійснена. Далі цей поліцейський виніс постанову серії ПС2 № 884602 від 14 березня 2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 255 гривень. Він не порушував вимог Правил дорожнього руху і внаслідок того, що правопорушення не вчиняв, вважає постанову незаконною та прохає скасувати. З боку поліцейського є недотримання вимог норм ч.ч. 2, 3 ст. 283 КпАП України при винесенні постанови, відсутність доказів, так як ніяких вимірювань відстаней вимірювальними приладами він не провадив.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити позов у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що його пояснень поліцейський не слухав, жодних вимірів відстані від його автомобіля до пішохідного переходу не робив, а виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, хоча він ніякого правопорушення не вчиняв.

Представник відповідача належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явилася, письмових заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не надала. У січні 2017 року надала суду письмові заперечення на позов, згідно з якими вважала позовні вимоги безпідставними, прохала у позові відмовити. Зазначила, що згідно з вимогами Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче, ніж 10 метрів від виїзду на прилеглу територію. Позивач порушив ці вимоги, так як припаркував свій автомобіль ближче, ніж 10 метрів до виїзду. Відеозапис факту порушення позивачем зазначених вимог, у відповідності до п. 7 розділу ХІІІ Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, яка затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, зафіксовані не в автоматичному режимі, зберігається у підрозділі, у електронному вигляді, протягом трьох місяців з дати фіксації порушення. Враховуючи те, що з моменту вчинення правопорушення і до моменту подання нею заперечень пройшов строк близько дев'яти місяців, матеріалів про порушення правил дорожнього руху, зафіксованих у формі відеозйомки, не збережено. Позивач, з метою уникнення від адміністративної відповідальності, спотворює факти, зафіксовані поліцейським, а тому позов задоволенню не підлягає (а.с. 25-27).

Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача. З цих підстав суд розглянув справу та ухвалив рішення за відсутності відповідача та представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини у справі та перевіривши їх наданими ним письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 березня 2016 року інспектором поліцейської роти № 2, батальйону № 2 патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції НП України Найдьоном М.А. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 884802, згідно з якою у цей день, о 09 годині 15 хвилині, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Субару, моделі «Форестер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив вимоги ПДР у вигляді зупинки автомобілю ближче, ніж 10 метрів від в'їзду до прилеглої території будинку по пр. ім. Богдана Хмельницького у м. Дніпрі, чим порушив вимоги п. 15.9 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та піддав його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с. 9).

Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України встановлено, що звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі конституції України гарантується. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, наряду з іншими, є дані, встановлені показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також допустимість та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Нормою ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати до суду усі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, а якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача, як суб'єкта владних повноважень, повинна була надати суду докази про вчинення правопорушення, якими спростовувати доводи позивача, у вигляді відеозапису факту вчинення правопорушення. Враховуючи те, що суду не надано таких доказів, суд вважає вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення недоведеним. З цих підстав, внаслідок недоведеності вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 884602 від 14 березня 2016 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, підлягає скасуванню.

Суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині визнання постанови протиправною, так як відповідачем не надавалися суду для оцінки докази - вимірювання відстані чи відеозапису дій позивача, який є обов'язковим при несенні патрульною поліцією служби, і рішення про задоволення позову суд прийняв внаслідок ненадання відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, таких доказів.

Підстави для закриття справи за відсутності у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення також відсутні, тому що ухвалення судом рішення про задоволення позову унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 14-1, 247, 251, 287-289 КпАП України, ст.ст. 3, 7-11, 71, 99, 100, 102, 160-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 884602 від 14 березня 2016 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України - скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Литвиненко