Справа № 519/845/16-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 519/845/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Барановська З.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Южного міського суду Одеської області від 05 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними дії управління Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, якими позивачу перерахований суддівський стаж на посаді судді та зменшено доплату за вислугу років з 60% від посадового окладу до 50% від посадового окладу, а також призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді; зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, період служби у рядах ОСОБА_3 армії з 25.05.1982 року по 04.06.1984 року, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, період роботи на посадах в органах прокуратури з 07 серпня 1990 року по 19 вересня 1994 року, робота на посаді судді Южного міського суду Одеської області у період з 19 вересня 1994 року по 20 вересня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 20 вересня 2016 року 30 років 1 місяць 23 дні, встановивши розмір посадового окладу, з якого необхідно обчислювати довічне грошове утримання судді у відставці 24650 грн., в т.ч.- 14500 грн. - оклад судді, 60% або 8700 грн. - доплата за вислугу років за наявності стажу роботи більше 25 років та 10% або 1450 грн. - за адміністративну посаду; призначити, нарахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання з посадового окладу 24650 грн. в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 21 вересня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом начальника Управління юстиції Одеської області № 86 ос від 14 вересня 1994 року, ОСОБА_2, обраного суддею на сесії Одеської обласної Ради народних депутатів 13 вересня 1994 року було зараховано до штату судів Южного міського суду Одеської області з 19 вересня 1994 року та встановлено посадовий оклад відповідно до штатного розкладу. Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів №13-ХХІІ від 13.09.1994 року, ОСОБА_2, обрано суддею Южного міського суду Одеської області. Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» від 23.09.1999 ОСОБА_2 обрано суддею безстроково. Відрахований зі штату Южного міського суду Одеської області у зв'язку з звільненням у відставку 20 вересня 2016 року згідно наказу №10-ос/с від 20.09.2016 року. Наказом по Южному міському суду Одеської області № 21-ос/с від 07 липня 2014 року позивачу було встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 60% від посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 25 років. 24 жовтня 2016 року Суворовським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України в м.Одесі позивачу було надано повідомлення, зі змісту якого вбачається, що при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці позивачу встановлюється надбавка за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу як такому, стаж роботи якого становить 22 роки 0 міс. 3 дні, та відповідно довічне грошове утримання, як судді у відставці, призначено в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. При цьому до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання відповідачем в супереч вимогам законодавства, на думку позивача, не зараховано час служби в рядах ОСОБА_3, навчання в Харківському юридичному інституті та період роботи на посадах в органах прокуратури.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 05 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 26.05.1982 року по 04.06.1984 року проходив службу в рядах ОСОБА_3 армії, що підтверджується копіями воєнного білету, трудової книжки (а.с.15,19).

З 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року навчався в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського (денна форма навчання), що підтверджується копіями диплому, трудової книжки (а.с.16,20).

Згідно трудової книжки позивач з 07 серпня 1990 року по 19 вересня 1994 року працював в органах прокуратури, а саме:

-з 07 серпня 1990 року по 17 липня 1991 року - стажистом на посаді помічника прокурора Біляївського району Одеської області;

-17 липня 1991 року по 26 січня 1994 року - помічником прокурора Біляївського району Одеської області;

-з 26 січня 1994 року по 19 вересня 1994 року - старшим помічником прокурора Біляївського району Одеської області;

Наказом начальника Управління юстиції Одеської області № 86 ос від 14 вересня 1994 року ОСОБА_2, обраного суддею на сесії Одеської обласної Ради народних депутатів 19 вересня 1994 року було зараховано до штату судів Южного міського суду з 19 вересня 1994 року та встановлено посадовий оклад відповідно до штатного розкладу (а.с.22).

Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів №13-ХХІІ від 13.09.1994 року, ОСОБА_2, обрано суддею Южного міського суду Одеської області.

Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» від 23.09.1999 року відповідно до пункту 27 статті 85, частини першої статті 128 Конституції України (254к/96-ВР) та статті 9 Закону України «Про статус суддів» (2862-12) ОСОБА_2 обрано суддею безстроково.

ОСОБА_2 відрахований зі штату Южного міського суду Одеської області у зв'язку з звільненням у відставку 20 вересня 2016 року відповідно до наказу №10-ос/с від 20.09.2016 року.

Наказом по Южному міському суду Одеської області №21-ос/с від 07 липня 2014 року позивачу було встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 60% від посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 25 років (а.с.50).

24 жовтня 2016 року Суворовським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України в м.Одесі позивачу було надано повідомлення, зі змісту якого вбачається, що при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці ОСОБА_2 встановлюється надбавка за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу як такому, стаж роботи якого становить 22 роки 0 міс. 3 дні, та відповідно довічне грошове утримання, як судді у відставці, призначено в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (а.с.56).

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_2 довічного утримання, відповідач виходив з того, що щомісячна доплата за вислугу років є складовою частиною суддівської винагороди, розмір якої визначається відповідно до стажу роботи на посаді судді, а тому приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем було визначено стаж роботи позивача, виходячи з фактичної роботи на посаді судді, оскільки положеннями чинного законодавства передбачено виключний період посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 02.06.2016 № 1402-VII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України № 1402-VII), який набрав чинності 30.09.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

На час виходу позивача у відставку був чинним Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України № 2453-VI), згідно ст. 120 якого було передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч.2 ст. 141 Закону України № 2453-VI, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Згідно положень ч.1 ст. 135 Закону України № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону України № 2453-VI (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника Управління юстиції Одеської області № 86 ос від 14 вересня 1994 року ОСОБА_2, обраного суддею на сесії Одеської обласної Ради народних депутатів 19 вересня 1994 року було зараховано до штату судів Южного міського суду з 19 вересня 1994 року та встановлено посадовий оклад відповідно до штатного розкладу. Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів №13-ХХІІ від 13.09.1994 року, ОСОБА_2, обрано суддею Южного міського суду Одеської області. Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» від 23.09.1999 року відповідно до пункту 27 статті 85, частини першої статті 128 Конституції України (254к/96-ВР) та статті 9 Закону України «Про статус суддів» (2862-12) ОСОБА_2 обрано суддею безстроково. ОСОБА_2 відрахований зі штату Южного міського суду Одеської області у зв'язку з звільненням у відставку 20 вересня 2016 року відповідно до наказу №10-ос/с від 20.09.2016 року.

На той час діяв Закон України від 15.12.1992 р. № 2862-XII "Про статус суддів" (далі - Закон України № 2862-XII), положення ст. 43 якого передбачали, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена позиція висловлена у роз'ясненні ОСОБА_4 Суду України у Рішенні №8-рп/2005.

Також, у відповідності до Указів Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та № 1061/2002 від 25.11.2002 року "Про внесення змін до Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584", до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку і навчання у вищих юридичних навчальних закладах період проходження строкової військової служби.

Пункт 11 Перехідних положень Закону України №2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби та роботи на прокурорських посадах.

Станом на час дії указаних нормативно-правових актів позивач вже мав стаж роботи на посаді судді більше 10 років.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону України № 2453-VI, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6 ст. 47 Закону).

ОСОБА_4 Суд України в рішенні від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, ОСОБА_4 Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким "…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". ОСОБА_4 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_4 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_4 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Колегія суддів зазначає, що внесенням змін у Закон України № 2453-VI, шляхом викладення його у новій редакції Законом України від 12.02.2015 № 192-VIІ "Про забезпечення права на справедливий суд" (набрав чинності 29.03.2015) було виключено пункт 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України № 2453-VI, який передбачав визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. На момент набрання чинності Закону України № 192-VIІ (29.03.2015 року) у позивача вже був в наявності стаж, який давав право на призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Втрата чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" та Указів Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та № 1061/2002 від 25.11.2002 року "Про внесення змін до Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584" стосується неможливості зарахування до стажу роботи судді тих періодів, які виникли в трудовій діяльності осіб після втрати чинності пункту 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України № 2453-VI та вказаних вище нормативно-правових актів.

Крім того, Верховна Рада України звільнила позивача з посади судді саме у зв'язку з поданням заяви про відставку, а не з інших підстав, тим самим вищий законодавчий орган країни не заперечував наявність у позивача стажу роботи судді більше 20 років, необхідного для виходу у відставку.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати період служби у рядах ОСОБА_3 армії з 26.05.1982 року по 04.06.1984 року, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, період роботи на посадах в органах прокуратури з 07 серпня 1990 року по 19 вересня 1994 року, робота на посаді судді Южного міського суду Одеської області у період з 19 вересня 1994 року по 20 вересня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 20 вересня 2016 року 30 років 1 місяць 23 дні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Южного міського суду Одеської області ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик