Справа № 2-а-859-10-1012
Суддя: Гавриленко В. Г.
Дата ухвалення: 2010-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванківський районний суд Київської області
Справа 2-а-859/10 р.
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 року Іванківський районний суд Кйівсбйої області у скйаді головуючого судді Гавриленка В.Г., при секретарі Онищенко В.В., в с.м.т.Іванків, розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату додаткової пенсії і доплати до пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до переліку населених пунктів, віднесених,до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, Територія с.Шпилі відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Вона є постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії, являється непрацюючим пенсіонером, перебуває на пенсійному обліку у відповідача. Також вона є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, смерть якого повязана із Чорнобильською катастрофою.

В жовтні 2010 року вона зверталась до відповідача із заявою про перерахунок їй додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, оскільки додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 4 відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна складати 15 % мінімальної пенсії за віком. Також вона просила провести перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника, оскільки згідно ст.52 Закону така компенсація їй повинна виплачуватись в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Крім того вона ставила питання перед відповідачем щодо перерахунку їй підвищення (доплати) до пенсії, оскільки згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії непрацюючим і пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіологічного контролю, повинні Підвищуватись в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Вона зверталась із заявою до відповідача у звязку з тим, що їй додаткова пенсія, компенсація за втрату годувальника та підвищення (доплата) до пенсії виплачується в значно менших розмірах, ніж це передбачено ст.ст.51, 52, 39 вказаного Закону. Відповідачем вказані виплати проводяться не у відповідності із Законом, а згідно Постанов Кабінету Міністрів України, що на її думку є неправомірним. Відповідачем їй було відмовлено в перерахунку листом від 09.11.2010 року.

Позивач вважає незаконною відмову відповідача у перерахуванні їй додаткової пенсії, компенсації за втрату годувальника та доплата де пенсії відповідно до визначених в ст.ст.51,52, 39 Закону розмірів, та просить суд : - визнати такі дії відповідача неправомірними; - зобовязати відповідача провести їй перерахунок Додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю згідно ст.51 Закону виходячи із розміру 15 % мінімальної пенсії за віком, провести перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника згідно ст.52 Закону в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, а також провести перерахунок доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, проживаючій в зоні посиленого радіологічного контролю, згідно ст.39 Закону, виходячи із того, що ця щомісячна доплата до пенсії повинна складати одну мінімальну заробітну плату, та виплати не до виплачені кошти за період, починаючи із 10.03.2010 року та в подальшому проводити нарахування та виплату додаткової пенсії компенсації за втрату годувальника та доплати до пенсії у відповідності до діючого законодавства.

В позовній заяві позивач зазначила, що просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач направив до суду свої письмові заперечення щодо позову, в яких позов не визнається та мається прохання розглядати справу без участі їх представника.

За даних обставин суд розглянув справу за відсутності позивача та представника відповідача, за наявними в справі матеріалами, в порядку письмового провадження у відповідності із ч.4 ст.122 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного:

Судом, встановлено, що позивачка дійсної постраждалою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Це підтверджується відповідним посвідченням, копія якого мається в справі. Позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 в зоні радіоактивного забруднення (зоні посиленого радіологічного контролю), що підтверджується довідкою Шпилівської сільської ради. Вона є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 2, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується відповідним посвідченням.

Згідно довідок відповідача, що маються в справі, розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю позивачки складів від 24 грив. 90 коп. ( в жовтні 2009 року) до 36 грн.15 коп. (в жовтні 2010 року), щомісячна компенсація втрату годувальника виплачувавсь в розмірах від 38 грн.20 коп.( в листопаді 2009 року) до 73 грн. 30 коп. ( в жовтні 2010 року).

В справі відсутні докази того, що позивач являється непрацюючим пенсіонером і що їй відповідачем виплачувалась будь-яка доплата за проживання в зоні радіоактивного забруднення.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 4, повинна призначатися щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст.52 Закону Непрацездатним членам сімї годувальника в разі втрати годувальника виплачується щомісячний компенсація в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавство України.

Суд вважає, що наявність такого передбаченого Законом права у позивачки є визначальною для вирішення даного спору.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

У ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист і громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також: розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Вбачається, що позивачка мала право на отримання додаткової пенсії у зазначених нею в позові розмірах. Так, розмір мінімальної пенси за віком, виходячи із прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, який встановлювався Законами «Про Державний бюджет» на відповідні роки і постійно збільшувався, складав від 498' грі і. (в жовтні 2009 року) ... до 723 грн. ( в жовтні 2010 року). Відповідно розмір додаткової Пенсії ( 15% мінімальної пенсії за віком) повинен бути складати від 74 грн.70 коп. (в жовтні 2009 року) до 108 грн.45 коп. ( в жовтні 2010 року). Розмір компенсації за втрату годувальника повинен був складати від 249 грн.. грн. (в листопаді 2010 року) ... до 316 грн.50 коп. ( в жовтні 2010 року). Але відповідачем додаткова пенсія виплачувалась позивачу у значно менших розмірах.

Із ст. 62 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення щодо порядку застосування Закону, і аж ніяк не може встановлювати конкретні розміри компенсацій, виплат чи змінювати той, що вже вказаний в Законі.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначив суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у них виплатах доки відповідні положення є чинними. В п. 26 зазначено - Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1). та основи соціального захисту (п.6).

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до положень Конституції України, найвищого соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави ( ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22).

За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь - який акт і в, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Тому виплата додаткової пенсії та доплати до пенсії у розмірах, які значно менші ніж ті, що встановлені ст. 51, 52, 39 Закону, є неправомірними.

Позовна заява була подана до суду 25.10.2010 року. Відповідно до ст.99 КАСУ для звернення до адміністративного суду встановлено шестимісячний строк. Виходячи із цього, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню починаючи тільки із 25 квітня 2010 року.

В подальшому на час дії вказаної у постанові редакції ст. 51, 39 Закону виплати повинні проводитись саме у відповідності де Закону до внесення змін скасування дії закону.

Позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату їй доплати до пенсії згідно ст.39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути задоволені судом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач ОСОБА_1 являється саме непрацюючим пенсіонером. Відсутня довідка про те, що взагалі їй виплачувалась відповідачем якась доплата до пенсії за проживання в радіоактивно забрудненій зоні.

Керуючись ст.ст.19, 22, 92 Конституції України, ст.ст. 51, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 18,86, 99, 160-163, ч.4 ст.122 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо відмови за зверненням ОСОБА_1 провести їй перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, та щомісячної компенсації по втраті годувальника згідно ст.ст. 51,52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи із розміру 15 % відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при цьому враховуючи , що розмір мінімальної пенсії за віком прирівнюється до визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , починаючи із 25 квітня 2010 року, з врахуванням вже виплачених сум, та в

подальшому нараховувати та проводити виплату додаткової пенсії згідно чинного законодавства.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної компенсації по втраті годувальника , виходячи із розміру 50 % відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при цьому враховуючи , що розмір мінімальної пенсії за віком прирівнюється до визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи із 25 квітня 2010 року, з врахуванням вже виплачених сум, та в

подальшому нараховувати та проводити виплату компенсації згідно чинного законодавства.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Іванкізський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: