Справа № 817/1213/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"16" травня 2017 р. Справа № 817/1213/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

позивача та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправною бездіяльність відповідачів та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідачів та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та з урахуванням уточнення позовних вимог просила суд:

- визнати протиправними дії начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Смачило І.В. щодо направлення подання про призначення ОСОБА_5 на посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 25.03.2016;

- визнати протиправною бездіяльність начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Смачило І.В. щодо не направлення подання про звільнення ОСОБА_5 з посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на виконання рішення суду, постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/3203/15 від 17.03.2016;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо виконання рішення суду, постанови Рівненського окружного адміністративного суду по справі №817/3203/15 від 17.03.2016 про поновлення її на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та не видання відповідного наказу про поновлення.

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 17.03.2016 по 26.10.2016 у розмірі 31143,75 грн.

На обґрунтування заявленого позову позивачка вказала на те, що в супереч вимог чинного законодавства, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15 про поновлення її на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області виконане відповідачем лише 26.10.2016. Затримка виконання судового рішення призвела до втрати нею середнього заробітку за період з 17.03.2016 по 26.10.2016. Крім того, вказує на те, що за розрахунковий період, за час затримки виконання рішення суду, у Міністерстві юстиції України та Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області відбулося підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Таким чином, на переконання позивача, необхідно провести корегування середньоденного заробітку при проведенні розрахунку суми, що підлягає до стягнення, у відповідності до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати".

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.02.2017 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо невиконання рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та не видання відповідного наказу про поновлення.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду , за період з 17.03.2016 по 26.10.2016 у розмірі 31 143,75 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач, Міністерство юстиції України, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що на даний час існує спір щодо поновлення на посаді ОСОБА_3, справа перебуває на розгляді у Вищому адміністративному суді. Крім того постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 на даній посаді поновлено також ОСОБА_6, у зв'язку із чим виконання рішення суду є ускладненим, що спричинило затримання його виконання. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вказав, що Вищим адміністративним Судом України зупинено виконання постанови суду в частині стягнення заробітної плати, пов'язаної з поновленням на посаді. Крім того зазначає, що судом не вказано кількість днів, що входили до періоду затримки виконання рішення суду.

Позивач та Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області судове рішення не оскаржували.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач та його представник заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15 скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення ОСОБА_3.» від 29.09.2015 №3042/к.

Позивача ОСОБА_3 поновлено на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 30.09.2015, та стягнуто з ГТУЮ у Рівненській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 4331 грн 25коп.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

26.10.2016 Наказом Міністерства юстиції №4946/к, який того ж дня було оголошено наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на виконання рішення суду - поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

В період з 17.03.2016 по 26.10.2016 ОСОБА_3 неодноразово зверталась до Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з листами про виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 у справі №817/3203/15 щодо поновлення її на посаді.(а.с. 62-63; 65, 67), а 05.08.2016 звернулась до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Разом з тим, положеннями статей 14 та 255 КАС України регламентовано, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов'язком такого боржника.

При цьому, зазначений обов'язок не повинен бути похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого документа), на користь якої ухвалено судове рішення, для його виконання.

Так, статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15, позивача поновлено на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відповідно до резолютивної частини рішення, останнє в частині поновлення позивача на посаді підлягає до негайного виконання.

Проте, в порушення вимог ст.ст. 256, 257 КАС України, ст.235 КЗпП - наказ про поновлення ОСОБА_3 на посаді виданий Міністерством юстиції України лише 26.10.2016.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо не виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на роботі, у період з 17.03.2016 по 26.10.2016.

У відповідності до вимог ст. 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тому роботодавець зобов'язаний сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, оскільки судове рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня прийняття власником або уповноваженим ним органом відповідного наказу.

Враховуючи те, що постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15 в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області виконана відповідачем шляхом прийняття відповідного наказу лише 26.10.2016, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач зобов'язаний виплати йому середній заробіток за час затримки виконання судового рішення.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23.06.2015 у справі №21-63а15.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку №100).

Розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_3 вирахуваний та визначений судовим рішенням у справі №817/3203/15, яке набрало законної сили 13.06.2016 та складає 206,25 грн.

Позивач у зазначений період не працювала з причин незалежних від неї.

Відповідно до робочих днів, які за період з 18.03.2016 по 25.10.2016 становлять 151, де 10 днів з 18.03. по 31.03,2016 + 21 день за 04.2016 +1 9 днів за 05.2016 + 20 днів за 06.2016 + 21 день за 07.2016 + 22 дня за 08.2016 + 22 дня за 09.2016 +1 6 днів за 01.10-25.10.2016, та суми середньоденного заробітку 206,25 грн. сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення становить 31143,75 грн. (151 х 206,25).

Тому суд першої інстанції правомірно, з дотриманням вимог Порядку №100 та виходячи з визначеного розміру середньоденної заробітної плати 206,25 грн, стягнув за час затримки виконання судового рішення кошти у розмірі 31143,75 грн.

Сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення відповідно до вимог п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України визначена без утримання такого податку та інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

При цьому колегія враховує період з 18.03.2016 (наступний день після винесення судового рішення про поновлення на посаді) по 25.10.2016 включно (день який передує наказу МЮ України про поновлення позивача на посаді) та вважає, що вказаний судом першої інстанції період з 17.03.2016 по 26.10.2016 не впливає на правильність судового рішення.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позову сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині колегією суддів не переглядається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Міністерство юстиції України вул.Городецького,13, м.Київ,01001

4 - Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області вул.Замкова, 29, м.Рівне, 33028

5 - представник позивача ОСОБА_6 - ,