Справа № 552/1095/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 р. Справа № 552/1095/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Сіренко О.І.
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 04.04.2017р. по справі № 552/1095/17
за позовом ОСОБА_1
до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
27 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати відмову Управління Пенсійного фонду України Київського району м.Полтави у нарахуванні йому пенсії протиправною та незаконною;
- зобов`язати відповідача призначити пенсію на підставах визначених пенсійним законодавством та нарахувати та сплатити йому пенсію за весь період починаючи з 07.11.2016 року.
4 квітня 2017 року постановою Київського районного суду м. Полтави адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 30.11.2016 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області вчинити дії щодо призначення пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 07.11.2016 року та провести її виплату.
Судові витрати віднесено за рахунок держави.
Відповідач, не погодившись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачу правомірно було відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки у відповідача були відсутні підстави для призначення такої пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу 15 років та не підтвердженням ОСОБА_1 періоду роботи в зоні відчуження первинними документами, як це передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005.
Позивач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Відповідач надіслав на адресу суду клопотання про проведення судового засідання без його участі.
Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України. не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . Вказане посвідчення перереєстроване у встановленому законодавством України порядку і є дійсним.
Факт перебування позивача в період з 03.05.1986 року по 08.05.1986 року в зоні ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС підтверджується перереєстрованою довідкою № 675 від 20.04.1993 року, архівною довідкою № 179/1/4817 від 26.05.2016 року та посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 на ім`я позивача (а.с. 14, 13 та 18 відповідно).
07.11.2016 року позивачу виповнилося 50 років.
28 жовтня 2016 року позивач звернувся до Управління ПФУ Київського району м. Полтави із заявою про призначення йому пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
30 листопада 2016 року рішенням Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 48 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 загального стажу роботи 15 років, а також у зв`язку з тим, що надані позивачем до заяви документи на підтвердження перебування в зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають суперечливу інформацію. Також позивачем не надані первинні документи в яких зазначено період перебування, населений пункт чи об`єкт де він виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 11-12).
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту приймання ним участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 03.05.1986р. по 08.05.1986р., наявності у позивача загального стажу роботи 15 років та досягнення позивачем 50-річного віку у зв`язку з чим позивач має право на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796.
Відповідно до ст. 9 Закону № 796, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:
1) з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 10 років;
2) які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 8 років;
3) які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році мають право на зниження пенсійного віку на 5 років.
Згідно п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"№ 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846 передбачено, що при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для засвідчення особливого статусу особи надається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 48 від 30 листопада 2016 року, для призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачем ОСОБА_1 були надані Полтавському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Полтавської області наступні документи для підтвердження періоду роботи в зоні відчуження:
- посвідчення другої категорії від 19.05.1993 року, серія НОМЕР_2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
- військовий квиток серія НОМЕР_3 від 20.03.1985;
- архівна довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 26.05.2016 року № 179/1/4817.
Відмовляючи в призначенні вищезазначеного виду пенсії, відповідач виходив з відсутності у позивача необхідного загального страхового стажу 15 років.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявний загальний страховий стаж 15 років. Проте, в судовому рішенні відсутні посилання на докази, на підставі яких суд дійшов до такого висновку.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки останній не відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XІІ (далі - Закон України «Про пенсійне забезпечення») основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
З копії трудової книжки, наданої позивачем до справи вбачається позивач працював:
- з 05.09.1984 р. по 01.11.1984 р. Полтавський електромеханічний завод;
- з 04.05.1985 по 17.06.1987 р. Служба в армії;
- з 05.08.1987 р. по 11.07.1988 р. Полтавський електромеханічний завод;
- з 02.11.1988 р. по 23.05.1989р. Виробниче автотранспорте об`єднання Полтавської облспоживспілки;
- з 30.06.1989 р. по 03.07.1989 р. Тепловозоремонтний завод;
- з 04.09.1989 р. по 19.07.1994 р. Полтавський завод газорозрядних ламп;
- з 01.08.2005 р. по 02.02.2009 р. "Торговий дім Агротех";
- з 18.06.2009 р. по 19.08.2009 р. Полтавський центр зайнятості;
- з 18.11.2009 р. по 14.03.2010 р. Полтавський центр зайнятості.
Таким чином, загальний страховий стаж заявника на час подання документів складає 12 років 8 місяців 28 днів.
За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок відповідача в оскаржуваному рішенні про відсутність по позивача, передбаченого п.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, страхового стажу не менше 15 років.
Крім того, запис у військовому квитку гр. ОСОБА_1 про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 03.05.1986 по 08.05.1986 не підтверджений первинними документами.
В довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 26.05.2016 року № 179/1/4817 зазначені лише накази про відрядження з військової частини та прибуття до військової частини з міста Чорнобиль. Відомості про період роботи заявника в зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відсутні.
Також містяться розбіжності між відомостями про періоди, які зазначені у військовому квитку та між довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 26.05.2016 року № 179/1/4817.
У довідці архіву зазначено - "вибув у відрядження в м. Чорнобиль з 29.05.1986, прибув 05.06.1986", а у військовому квитку зазначений період з 03.05.1986 по 08.05.1986.
Первинні документи, в яких зазначено період перебування, населений пункт чи об`єкт, де ОСОБА_1 виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, заявником не надані.
Посилання в рішенні суду першої інстанції, як на підставу для задоволення позову, на те, що факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 03.05.1986 року по 08.05.1986 року підтверджується наявними в матеріалах справи довідками військової частини № 32527 від 02.04.1991 року (а.с. 4) та від 11.01.1993 року (а.с. 6) колегія суддів вважає неправильними, оскільки вказані довідки не надавалися позивачем до заяви про призначення пенсії.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що відповідач, при ухваленні рішення щодо відмови у призначенні пенсії позивачу діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки у позивача відсутні необхідні 15 років страхового стажу, а первинні документи, які надавались позивачем до заяви мають розбіжності у відомостях про періоди перебування в зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Oбов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Виходячи з положень частини другої зазначеної статті, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.
Постанову Київського районного суду м. Полтави від 04.04.2017р. по справі № 552/1095/17 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 22.05.2017 р.