Справа № 804/3636/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 р. Справа № 804/3636/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп" до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Універсал-Груп» до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.04.2016 року Верхньодніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ № 241 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Універсал-Груп», підставою для проведення перевірки стала ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 року «Про призначення позапланової документальної виїзної перевірки» та доповідна записка начальника відділу аудиту ОСОБА_5 від 20.04.2016 року №519/04-16-14-13.
ТОВ «Транс-Універсал-Груп» вважає протиправними дії щодо призначення та проведення перевірки.
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Верхньодніпровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В подальшому замінено первинного відповідача на Дніпродзержинську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Позивачем надано відповіді на запити від 27.04.2016 року №21 та №22 в яких зазначено, що у визначений відповідачем строк виконати вимоги не є можливим.
Перевіркою встановлено:
та податкових зобов'язань на суму 123819,65 грн., в т.ч. за:
З урахуванням вимог п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) підприємством занижено податку на додану вартість всього 130791,00 грн., в т.ч.:
Стаття 19 Конституції України регламентує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Підпунктом 20.1.2, 20.1.3, 20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право:
для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, повязану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом;
отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали;
проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Крім того, п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.
Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.
Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.
В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Позивач не довів належними та допустимими доказами протиправність прийнятого відповідачем наказу, не надав суду жодних доказів щодо неправомірності прийняття відповідачем оспорюваного рішення, не спростував доводів, викладених відповідачем у ході судового розгляду справи. Як вбачається зі змісту позову позивач не навів підстав, які б свідчили про порушення відповідачем вимог чинного законодавства України під час прийняття оскаржуваного наказу.
Таким чином, враховуючи, що вимоги про визнання протиправними дії Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Транс-Універсал-Груп», за наслідками якої прийнято податкові повідомлення-рішення, які можуть бути оскаржені в судовому порядку, тому такі позовні вимоги не мають своїм правовим наслідком захист прав позивача. У звязку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні п.1 позовних вимог.
Щодо п.2 позовних вимог, то суд зазначає, що зворотній стороні листа позивача від 27.04.2016 року №022, відповідачем зроблено запис «до перевірки вперше надано оригінали первинних документів 29.04.2016 року».
Згідно п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Так, згідно наказу №250 від 27.04.2016 року продовжено термін перевірки позивача з 28.04.2016 року на 2 робочих дні.
Таким чином, позивачем надано запитувані документи в терміни, передбачені Податковим кодексом України.
Тому п.2 позовних вимог підлягає задоволенню.
Відносно п.3 та п.4 позовних вимог, то суд зазначає про таке.
ТОВ «Транс-Універсал-Груп» мало взаємовідносини з ТОВ «ВЕЛОР ІНВЕСТ» з вересня по грудень 2013 року, а саме:
В вересні 2013 року у ТОВ «BEЛOP ІНВЕСТ» зроблені наступні закупівлі:
Вказаний товар реалізований на адресу ПАТ «Запорізький електроапаратний завод»;
2) згідно видаткової накладної №31 від 11.09.16р. придбано товар на суму 8770,00 грн. (податкова накладна №31 від 11.09.13р.,ТТН №31 від 11.09.13р., договір поставки №15/08/13 від 15.08.13р.).
Вказаний товар реалізований на адресу ПАТ «Транснаціональна-фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта»;
Вказаний товар реалізований на адресу ТОВ «Індастріал Сістемз»;
4) згідно видаткової накладної №627 від 27.09.2013р. придбано товар на суму 1380,00 грн. (податкової накладної №81 від 27.09.13р., ТТН №627 від 27.09.13р., договір поставки №15/08/13 від 15.08.13р.).
Вказаний товар був реалізований в адресу ПАТ «Рівнеазот»;
Вказаний товар був реалізований на адресу ПЗЗ ВП «Фастівська дистанція сигналізації та звязку»;
Вказаний товар реалізований на адресу НВКП «Стандарт Сервіс».
В жовтні 2013р.у ТОВ «BEЛOP ІНВЕСТ» зроблені наступні закупівлі:
1) згідно видаткової накладної №38 від 09.10.2013р. придбано товар на суму 8880,00 грн. (податкової накладної №38 від 09.10.13р., ТТН №38 від 09.10.13р., договір поставки №15/08/13 від 15.08.13р.).
Вказаний товар був реалізований в адресу ФДУП «13 судоремонтний завод ЧФ»;
Вказаний товар був реалізований на адресу ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг»;
Вказаний товар був реалізований в адресу ФДУП «13 судоремонтний завод ЧФ»;
Вказаний товар був реалізований на адресу ТОВ «Світлодіодні технології Україна».
В листопаді 2013р. у ТОВ «ВЕЛОР ІНВЕСТ» були зроблені наступні закупівлі:
Вказаний товар реалізований в адресу ДП «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_7»;
Вказаний товар реалізований на адресу ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків»;
3) згідно видаткової накладної № 93 від 19.11.2013р. придбано товар на суму 9850,00 грн. (податкової накладної №93 від 19.11.13р., ТТН №163 від 19.11.13р., договір поставки №15/08/13 від 15.08.13р.).
Вказаний товар реалізований в адресу ПП «НВП «СПЕЦТЕХ КАПІТАЛ»;
4) згідно видаткової накладної № 94 від 28.11.2013р. придбано товар на суму 7860,00 грн. (податкової накладної №94 від 28.11.13р., ТТН №94 від 28.11.13р., договір поставки №15/08/13 від 15.08.13р.).
Вказаний товар реалізований на адресу ТОВ «ОСП Корпорації «Ватра».
В грудні 2013р. у ТОВ «ВЕЛОР ІНВЕСТ» зроблені наступні закупівлі:
Вказаний товар реалізований на адресу ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг»;
2) згідно видаткової накладної № 51 від 19.12.2013р. придбано товар на суму 214000,00 грн. (податкової накладної №51 від 19.12.13р., ТТН №51 від 19.12.13р., договір поставки №15/08/13 від 15.08.13р.).
Вказаний товар був реалізований на адресу ТОВ «Техелектропром»;
Вказаний товар реалізований на адресу ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг».
Вказаний товар реалізований на адресу ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг».
ТОВ «Транс-Універсал-Груп» мало взаємовідносини з ТОВ «Фай Торг» з квітня по листопад 2013 року, а саме:
В квітні 2013р. у ТОВ «ФАЙ ТОРГ» орендували приміщення, згідно договору оренди виписані наступні акти та податкові накладні:
акт виконаних робіт №2086 від 15.04.13р. оренда складського приміщення з
акт виконаних робіт №383 від 30.04.13р. оренда складського приміщення для зберігання розєднувачів з 05.04.13-30.04.2013р. на суму 120000,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №494 від 30.04.13р. на суму 120000,00 грн., договір оренди №01/04 від 01.04.13р.).
В травні 2013р. у ТОВ «ФАЙ ТОРГ» орендували приміщення, згідно договору оренди буди виписані наступні акти та податкові накладні:
акт виконаних робіт №700 від 31.05.13р. оренда складського приміщення за травень 2013р. на суму 240000,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №440 від 31.05.13р. на суму 240000,00 грн., договір оренди № 01/04 від 01.04.13р.).
В червні 2013р. у ТОВ «ФАЙ ТОРГ» орендували приміщення для зберігання розєднувачів, згідно договору оренди виписані наступні акти та податкові накладні:
акт виконаних робіт №1879 від 27.06.13р. оренда складського приміщення для зберігання розєднувачів за червень 2013р. на суму 276000,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №446 від 27.06.13р. на суму 276000,00 грн., договір оренди № 01/04 від 01.04.13р.).
В липні 2013р.у ТОВ «ФАЙ ТОРГ» орендували складські приміщення для господарської діяльності. Згідно договору оренди виписані такі акти та податкові накладні:
В серпні 2013р. у ТОВ «ФАЙ ТОРГ» зроблені наступні закупівлі:
В подальшому товар реалізований на адресу ВАТ «Запоріжсталь».
В подальшому товар реалізований в адресу ТОВ «Техелектропром».
В жовтні 2013р. у ТОВ «ФАЙ ТОРГ» орендували складські приміщення для господарської діяльності. Згідно договору оренди виписані наступні акти та податкові накладні:
В жовтні 2013р. у ТОВ «ФАЙ ТОРГ» орендували складські приміщення для господарської діяльності. Згідно договору оренди були виписані наступні акти та податкові накладні:
ТОВ «Транс-Універсал-Груп» мало взаємовідносини із TOB «ЛIHK ГРУП» з квітня по листопад 2013 року, а саме:
В квітні 2013р.у TOB «ЛIHK ГРУП» були зроблені наступні закупівлі:
1) згідно видаткової накладної №248 від 09.04.13р. товар на суму 6460,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №26 від 09.11.13р., ТТН №0904/1 від 09.04.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар реалізований на адресу ТОВ «Інтер-Інвест-Вугілля»;
Вказаний товар реалізований на адресу Укренергочормет ПТП ПАТ.
В травні 2013р. у TOB «ЛIHK ГРУП» були зроблені наступні закупівлі:
1) згідно видаткової накладної №376 від 13.05.13р. товар на суму 4990,00 грн. з ПДВ (податкова накладна№24 від 13.05.13р., ТТН №1305/1 від 13.05.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар був реалізований на адресу ТОВ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД»;
Вказаний товар був реалізований на адресу ФГУП "13 судоремонтний завод МОРФ";
3) згідно видаткової накладної №378 від 21.05.13р. товар на суму 7141,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №26 від 21.05.13р., ТТН №2105/1 від 21.05.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар був реалізований в адресу ПАТ Запоріжтрансформатор;
Вказаний товар був реалізований на адресу ФГУП "13 судоремонтний завод МОРФ";
5)згідно видаткової накладної №413 від 28.05.13р. товар на суму 4 160,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №108 від 28.05.13р., ТТН №2805/1 від 28.05.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар був реалізований в адресу ФГУП "13 судоремонтний завод МОРФ";
Вказаний товар був реалізований на адресу ТВО НВО Вертікаль.
В червні 2013р. у ТОВ «ЛІНК ГРУП» зроблені наступні закупівлі:
1) згідно видаткової накладної №516 від 26.06.13р. товар на суму 8230,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №98 від 26.06.13р. на суму 8230,00 грн., ТТН №516 від 26.06.13р. договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар реалізований на адресу ДП ДЕРЖАВНОЇ КОМПАНІЇ "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "УКРОБОРОНСЕРВІС";
2) згідно видаткової накладної №517 від 27.06.13р. товар на суму 3050,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №99 від 27.06.13р. на суму 3050,00 грн., ТТН №517 від 27.05.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар реалізований в адресу "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" ВІДОКРЕМЛЕНИЙ ПІДРОЗДІЛ ФАСТІВСЬКА ДИСТАНЦІЯ СИГНАЛІЗАЦІЇ ТА ЗВЯЗКУ.
В липні 2013р. у ТОВ «ЛІНК ГРУП» зроблені наступні закупівлі:
Вказаний товар був реалізований на адресу Карат ПП ВКФ;
2) згідно видаткової накладної №594 від 10.07.13р. товар на суму 7200,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №14 від 10.07.13р. на суму 7200,00 грн., ТТН №594 від 10.07.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар був реалізований на адресу ПАТ Дніпропетровський завод прокатних валків;
Вказаний товар був реалізований на адресу ТОВ ТЕХЕЛЕКТРОПРОМ;
Вказаний товар був реалізований на адресу ДП ВО Київприлад.
В серпні 2013р.у ТОВ «ЛІНК ГРУП» зроблені наступні закупівлі:
1) згідно видаткової накладної №699 від 02.08.13р. товар на суму 7400,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №9 від 02.08.13р. на суму 7400,00 грн., ТТН №699 від 02.08.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар був реалізований на адресу ПрАТ Резонанс;
2) згідно видаткової накладної №700 від 05.08.13р. товар на суму 2502,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №10 від 05.08.13р. на суму 2 502,00 грн., ТТН №700 від 05.08.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар був реалізований на адресу ТОВ Степрейсінг Тім;
Вказаний товар був реалізований на адресу ПрАТ Енергобуд-ТММ;
4) згідно видаткової накладної №702 від 12.08.13р. товар на суму 5456,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №12 від 12.08.13р. на суму 5456,00 грн., ТТН №702 від 12.08.13р., договір поставки №29/03/13 від 29.03.13р.).
Вказаний товар був реалізований в адресу ФГУП "13 судоремонтний завод МОРФ".
ТОВ «Транс-Універсал-Груп» мало взаємовідносини із ТОВ «ЛAHTIKOM» з січня по листопад 2013 року, а саме:
В січні 2013р. у ТОВ «ЛАНТІКОМ» зроблені наступні закупівлі:
Вказаний товар був реалізований на адресу ПАТ Запоріжтрансформатор;
Вказаний товар був реалізований на адресу ТОВ Науково-дослідний інститут профілактичної медицини;
Вказаний товар був реалізований на адресу ПАТ Запоріжтрансформатор;
Вказаний товар був реалізований на адресу ПАТ Запоріжтрансформатор.
В березні 2013р. у TOB «ЛAHTIKOM» зроблені наступні закупівлі:
Вказаний товар був реалізований на адресу ВАТ Запоріжсталь;
2) згідно видаткової накладної №131 від 15.03.13р. товар на суму 9630,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №131 від 15.03.13р., ТТН №13/0315 від 15.03.13р., договір поставки №01/13/12 від 01.10.12р.).
Вказаний товар реалізований на адресу ДП НВО «Павлоградський хімічний завод»;
3) згідно видаткової накладної №403 від 22.03.13р. товар на суму 3976,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №403 від 22.03.13р., ТТН №13/0322 від 22.03.13р., договір поставки №01/13/12 від 01.10.12р.).
Вказаний товар був реалізований на адресу ФГУП "13 судоремонтний завод МОРФ";
4) згідно видаткової накладної №405 від 26.03.13р. товар на суму 1295,00 грн. з ДЦВ (податкова накладна №405 від 26.03.13р., ТТН № 13/0326 від 26.03.13р., договір поставки №01/13/12 від 01.10.12р.).
Вказаний товар був реалізований на адресу ПАТ «Електроград».
В березні 2013р. у ТОВ «ЛАНТІКОМ» орендували складські приміщення для господарської діяльності. Згідно договору оренди виписані наступні акти та податкові накладні:
акт виконаних робіт №4188 від 31.03.13р. оренда складського приміщення за березень 2013р. на суму 252000,00 грн. з ПДВ (податкова накладна №776 від 31.03.13р. на суму 252000,00 грн., договір оренди №28/02/13 від 28.02.13р.).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, на підставі яких позивачем задекларовано грошові зобовязання з податку на додану вартість.
Правова позиція Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, у постанові цього суду від 31.01.2011 року № 14/11 у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм Закону Верховний Суд України дійшов висновку про те, що «чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.
Верховний Суд України у вказаному рішенні також наголосив, що такий висновок «узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС»АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Також суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі «Інтерсплав проти України».
Так, у п. 37 рішення вказується: «Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови».
Відповідно до п. 38 рішення зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Таким чином, зобов'язання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.
Також, суд зазначає, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару, та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, а тому висновки є безпідставними та зробленими при довільному трактуванні як норм чинного законодавства, так і фактичних обставин.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».
Згідно з ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Універсал-Груп судові витрати в сумі 8525,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2016 року

Суддя ОСОБА_1