Справа № 1806/2-а-3487/11
Суддя: Литовченко О. В.
Дата ухвалення: 2011-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №1806/2-а-3487/11
Провадження №2-а/1806/524/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 року м.СумиСуддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1. розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми, в якому просить зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату державної пенсії відповідно до положень ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за період з 01 березня 2011 року., та додаткової пенсії відповідно до положень ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 березня 2011 року..

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.02.2010 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС.

Справа розглядається, відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку скороченого провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі, без проведення судового засідання.

25.03.2011 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких Управління зазначає, що за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії по 2 групі інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 19.12.1991р. № 2001 -XII.

Місячний розмір пенсійних виплат позивача станом на 01.02.2011р. складає 1115,87 грн., в тому числі:

основний розмір пенсії відповідно до ст. 54 - 655,00 грн.,

додаткова пенсія інваліду 2 групи внаслідок ЧАЕС - 150,50 грн.,

доплата 4,95 грн.,

Відповідно до ст. 10 Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " громадяни, які мають право на різні види пенсії, призначається один з видів пенсії за її вибором.

Позивач отримує пенсію, призначену відповідно до ст. 54 Закону України від 19.12.1991р. № 2001 - XII " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який є спеціальним законом , на умовах та в межах дії якого призначаються пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Цим Законом, а саме ч. 4 ст. 54 Закону № 2001, встановлено, що розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим : по І групі інвалідності - 10 мінімальний пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

При цьому ч.5 цієї ж статті передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. №1 " Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету ", встановлено, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до частини 4 статті 54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", проводиться, виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка. Це відповідає вимогам Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.97 № 523.

Абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного цим законом.

Проте частина 3 статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " встановлює , що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом .

Тобто, мінімальний розмір пенсій, визначений абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " щодо розрахунку пенсій, призначених відповідно до частини 4 статті 54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " застосовуватись не може.

В зв'язку з тим, що пенсія ОСОБА_2 призначена не за Законом України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", а за іншим спеціальним законом, а саме - за Законом України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " вимоги позивача про те, що базова мінімальна пенсія за віком при нарахуванні пенсії на підставі статті 54 Закону України " Про статус захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " повинна визначатися згідно із Законами України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " та про Державний бюджет України на відповідний рік суперечить законодавству.

Крім того, відповідно до Закону України " Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України " були внесені зміни до статей 50 та 54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ". Згідно внесених змін до статті 50 Закону № 2001 передбачено, що особам віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія інвалідам 3 групи у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Також було змінено частину третю і четверту статті 54 вищевказаного Закону де передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 - 1990 роках по 2 групі інвалідності 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність

У внесених змінах до статей 50, 54 цього Закону також передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом України " Про державний бюджет України " і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

З 22 травня 2008 року згідно рішенням Конституційного Суду України ці зміни до Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " втратили чинність.

Однак, з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян, постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2008р. № 530 встановлена щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " інвалідам 2 групи І категорії у розмірі 25% до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність та затверджені мінімальні розміри пенсій для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС в 1987 - 1990 роках - інвалідам II групи в розмірі 655,00 грн.

Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми категорично заперечує вимогу позивача постановити рішення, яким зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми зробити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії як інваліду 2 групи згідно ч. 4 ст. 54 , ст. 50 , ч. З ст. 67 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " починаючи з 27 травня 2010 року, оскільки: ч. 3 ст. 67 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " передбачає проведення перерахунку державної та додаткової пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, де підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ч. 4 ст. 54, а також розмір додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров'ю, особам, віднесених до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму., заперечує її як таку, що нормам матеріального права.

В зв'язку з цим відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки норми чинного законодавства, що регулюють порядок призначення пенсії, управлінням було додержано, і відповідно права позивача управлінням Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми не були порушені.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом 3 групи, що не заперечується відповідачем.

Як слідує із заперечення відповідача на адміністративний позов, позивач перебуває на обліку в Управлінні отримував пенсії по 2 групі інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 19.12.1991р. № 2001 - XII.

Відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " в усіх випадках пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8-ти мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю як інваліду 2 групи в розмірі 75 % процентів мінімальної пенсії за віком.

Посилання відповідача на те, що пенсія позивачу повинна нараховуватись у відповідності із постановами Кабінету Міністрів України, суд вважає необґрунтованим.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто, посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не може бути прийняте до уваги, оскільки у справі «Кечко проти України»

Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Пунктом 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року внесені зміни до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнані таким, що не відповідають Конституції України положення, зокрема п. 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Отже з 22.05.2008 року відновлена дія ст. ст. 49, 50, 53, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. У розумінні частини першої статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 2 цього Закону визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

При застосуванні частини третьої статті 28 цього Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", слід мати на увазі, що наявність такої норми не є підставою для відмови в реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

В одночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат, передбачених Законом Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначалися згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року N 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" (втратила чинність з 1 вересня 2008 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654, "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян") та від 26 липня 1996 року N 836, "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У зв'язку з цим слід ураховувати, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суди повинні здійснювати нарахування та виплату пенсій виходячи з розмірів, встановлених Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, суд приходить до висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбаченої ст.ст. 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягають положення Закону, а не постанов Кабінету Міністрів України.

Положення ч. З ст. 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного у частині 1 цього Закону, оскільки чинним законодавством не встановлено, іншого мінімального розміру пенсії за віком.

У відповідності до ч.2 ст.87 Закону України від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» із змінами «суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком».

Згідно зі ст.16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетного масштабу, збереження генофонду українського народу є обов'язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності.

Згідно п.1 ч. 1 ст.13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Виплата державної та додаткової пенсій відповідно до статей 49, 50, 54 є способом відшкодування державою ядерної шкоди здоров'ю, якої зазнав позивач внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому право на подання позову щодо відшкодування не в повному обсязі ядерної шкоди у вигляді зазначеної допомоги, не обмежується строком позовної давності.

Щодо заявлених позовних вимог про зобовязання відповідача здійснювати перерахунок та виплату державної основної та додаткової пенсії без зазначення кінцевої дати такого перерахунку та виплати вважаю їх такими, що не підлягають задоволенню в звязку з тим, що по-перше, судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів, по-друге немає достатніх підстав вважати або припускати, що в майбутньому відповідач буде діяти протиправно, оскільки правовідносини на майбутні періоди між сторонами в часі ще не склалися, тому судове рішення не може в майбутньому регулювати суспільні відносини.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії підлягають задоволенню з 01 березня 2011 року по час винесення рішення по справі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 49, 50, 53, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 2, 18, 69-71, 158-163, 167, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про зобов'язання провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії по інвалідності та додаткову пенсію відповідно до ст.ст.50, 54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: пенсію по інвалідності у відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком за період з 01 березня 2011 року по 30 березня 2011 року .; додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.50 Закону України - «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 01 березня 2011 року по 30 березня 2011 року , за виключенням отриманих раніше коштів.

В іншій частині відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя О.В. Литовченко