Справа № 175/4798/16-а(2-а/175/114/16)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 травня 2017 року м. Київ К/800/15655/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та розпорядження, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії та розпорядження відповідача від 22 листопада 2016 року про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, визначення її стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області починаючи з 08 вересня 2016 року призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус судців" в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з червня 1999 року по листопад 2009 року працювала суддею Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, з грудня 2009 року - суддя апеляційного суду Дніпропетровської області, з 19 травня 2005 року обрана на посаду судді безстроково.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року звільнена у відставку у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.09.2016 р. №149/к ОСОБА_1 відраховано 15 вересня 2016 року зі складу суддів апеляційного суду.

16 вересня 2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від суддівської винагороди починаючи з 15.09.2016 р.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач має право на призначення йому довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди, оскільки до вказаного стажу позивача на посади судді необхідно зарахувати стаж на посадах помічника прокурора і старшого помічника прокурора, половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі (27 років 2 місяці 25 днів).

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-Х11 (в редакції чинній станом на час набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI в редакції від 7 липня 2010 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до вимог пункту 11 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 7 липня 2010 року № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Однак, таке право не підлягає обмеженню, якщо воно вже набуте, ще до набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI.

Конституційний суд України в рішенні від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема, частиною четвертою резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, тому, відповідно, позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді із урахуванням його стажу роботи та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У касаційній скарзі Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що Конституційним Судом України не приймалось рішення щодо стажу, який зараховується до стажу судді, а тому вимоги статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI не змінились і є чинними.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та розпорядження, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак