Справа № 337/203/17
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/337/47/2017 року
Справа № 337/203/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Гончар В.О.

розглянувши порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП, капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії АР № 160060 від 13.01.2017 року, щодо накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому вказав, що 13.01.2017 pоку, у період часу (приблизно) з 15-50 годині до 16-00 годині, він їхав на своєму автомобілі НОМЕР_1 по вул. Лахтінській зі сторони вул. Ентузіастів в сторону пр. Ювілейного в Хортицькому pайоні м. Запоріжжя. Напроти будинку № 12 по вул. Лахтінській знаходиться позначений дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульований пішохідний перехід (власне через вул.Лахтінську). Перед даним пішохідним переходом він зменшив швидкість та здійснив короткочасну вимушену зупинку, оскільки помітив пішохода, який намагався почати рух по переходу зліва-направо по ходу його руху. Трохи почекавши він впевнився, що пішохід стоїть на місці і не йде вперед, тому перешкод і небезпеки для руху немає та він продовжив рухатись в сторону пр. Ювілейного. Далі, на перехресті вул. Лахтінської та пр. Ювілейного він повернув праворуч і зупинив автомобіль на паркові напроти торця буд. № 29 (де розташована аптека). Він вийшов з машини і пішов до аптеки за дружиною. Через декілька хвилин вони вийшли з аптеки, сіли в автомобіль та продовжили рух по пр. Ювілейному в бік супермаркету «Сільпо». Приблизно через 20 м, напроти автобусної зупинки перед буд. № 29 їх зупинили поліцейські. Інспектор поліції повідомив, що ОСОБА_1 нібито щойно (на вул. Лахтінській) порушив Правила дорожнього руху (п.п. 15.9 ПДР), а саме: «Здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1, не повязану з наданням переваги у русі» і відносно мене буде складено Постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вони попросили інспектора поліції пояснити на підставі чого він дійшов висновку про нібито порушення їм ПДР і по можливості продемонструвати матеріали відео-фіксації правопорушення, однак, їм було відмовлено. Співробітник поліції розяснив право оскаржити постанову до суду. Під час спілкування з працівниками поліції вони почули від них запах алкоголю та висловили свою незгоду з їхніми діями. Поліцейські поводились зухвало і ми зателефонували зі скаргами на тел. 102, а також на телефони гарячої лінії ГУНП в Запорізькій області (тел. 0-800-50-02-02) та Прокуратури Запорізької області (тел. 233-34-86; 225-10-99). Тим часом, інспектор 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП, лейтенант поліції - ОСОБА_3 склала Постанову серії АР № 748071 від 13.01.2017 року про застосування до нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255,00 грн. Вірогідно бажаючи помститись за незгоду з діями правоохоронців, інший поліцейський 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП, капрал поліції - ОСОБА_2 склав Постанову серії АР № 160060 від 13.01.2017 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425 грн. за те, що він нібито не надав на його вимогу посвідчення водія та документи на транспортний засіб. Просить визнати дії поліцейського 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП, капрала поліції ОСОБА_2 неправомірними та скасувати постанову серії АР № 160060 від 13.01.2017 року щодо накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену поліцейським 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП, капралом поліції ОСОБА_2.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не зявився надав суду письмові заперечення відповідно до яких вказав, що з позовною заявою повністю не згоден, вважає її безпідставною. Позивач не погоджується з постановою серії АР № 160060 від 13.01.2017 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП відносно нього та вказує на те, що 13.01. 2017 року приблизно о 15-50 годині були порушені його права, а також процедура притягнення до адміністративної відповідальності. Ним, інспектором роти №1 батальйону №4 УПП в м. Запоріжжі ОСОБА_2 було візуально виявлено автомобіль НОМЕР_2, який здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1, не повязану з наданням переваги у русі, чим порушив п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України. Підійшовши до Позивача, представившись згідно ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив пункт 15.9 (г) ПДР. Оскільки згідно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п. 2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред'явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; в) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач не надав на неодноразову вимогу посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, що підтверджується відеозаписом ( який додається до заперечення). Постановою Хортицького районного суду міста Запоріжжя ЄУН № 337/202/17 від 16 лютого 2017 року (яка набрала законної сили), ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні адміністративного позову до поліцейського роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №748071 від 13.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху. Просив у позові відмовити.

Згідно до ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі наданими доказами, в порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, надані документи, відеозапис, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 52, 53 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що 13.01.2017 року поліцейським 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Запоріжжя ДПП ОСОБА_2 було складено постанову серії АР №160060 про адміністративне правопорушення, згідно до якої 13 січня 2017 року о 17-00 годин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_3, в м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, не надав посвідчення водія на право керування відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1.а,б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. До ОСОБА_1 за ст. 126 ч.1 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. штрафу.

Відповідальність за ст. 126 ч.1 КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст. 69,70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У якості доказу відповідачем суду надано відеофіксація правопорушення, яка оглянута у судовому засіданні. З запису відео фіксації вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Працівниками поліції, було запропоновано позивачеві предявити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.

Відповідно до п 2.4 ПДР України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п 2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З запису відео фіксації вочевидь видно, що ОСОБА_1 не пред'явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія на право керування відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними дій та скасування постанови АР №748071 від 13.01.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень відмовлено повністю.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав. З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає правомірними, обґрунтованими та законними дії поліцейського ОСОБА_2 по складенню постанови за порушення ОСОБА_1 за ознаками ст. 126 ч.1 КУпАП.

Суд вважає, що поліцейський ОСОБА_4 діяв у межах своїх повноважень при складанні постанови, та накладенні адміністративного штрафу у межах санкцій передбачених ст. 126 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

На думку суду, підстави незгоди з притягненням до адміністративної відповідальності, висунуті позивачем, свідчать про спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, та не приймаються судом до уваги. Таким чином суд вважає, що законних підстав задоволення адміністративного позову немає.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Положення частини другої ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином суд вважає, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, може бути оскаржене до апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів.

Керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року, ст. 2, 6, 8, 9, 11, 41, 69, 71, 72, 104, 122, 159, 160, 163, 167, 171-2 КАС України, ст. 126 ч.1, 251, 252, 283, 284, 285, 289 КУпАП, ст. 14, 52, 53 Закону України «Про дорожній рух», ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дії поліцейського 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП капрала поліції ОСОБА_2 неправомірними та скасування постанови серії АР №160060 від 13.01.2017 року щодо накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судові втрати покласти на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з отримання копії, через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя:

Повний текст постанови виготовлений 16.05.2017 року.

Суддя: