Справа № 640/3983/17
Суддя: Золотарьова Л. І.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/3983/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1;

зобов'язати головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимального її розміру та здійснити негайну виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу та звільнений з військової служби у запас. З 19.07.1996 року він отримує пенсію і перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Харківській області. 23.01.2017 року він звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Харківській області про перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру та отримав відповідь від 24.01.2017 року з відмовою перерахунку пенсії, яку ним отримано 24.02.2017 року. Відповідно до ст. ст. 22 та 46 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, а тому, згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом. Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону, які обмежень максимального розміру пенсії, не встановлюють. Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами. Вважає рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії незаконним.

Представник відповідача надав суду заперечення щодо позову, в яких просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Посилається на те, що з липня 1996 року позивачу призначено пенсію за вислугу років. Пенсійні виплати позивачу з 01.09.2009 року здійснювалися без обмеження максимальним розміром. Загальний розмір пенсії позивача станом на 01.09.2009 склав 11722,79 грн. Законом України від 08.07.2011 № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набув чинності з 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії, призначених (перерахованих) відповідно до законів України, зокрема до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Отже, загальний розмір пенсії позивача, враховуючи зазначене, з 01.11.2011 року повинен складати 8076 грн., що значно менше суми, яку позивач отримував станом на 01.09.2009 року (11796,99 грн.). Згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій розміри пенсій є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Отже, загальний розмір пенсії позивача з 01.10.2011 року встановлено, відповідно до вимог чинного законодавства, у попередньому розмірі - 11796, 99 грн. Хоча рішенням КСУ від 20.12.2016 року визнані положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), однак дію статті 2 Закону від 08.07.2011 року №3668 не скасовано. Тобто підстав для виплати пенсії позивачу без обмеження її розміру за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року немає. Щодо виплати пенсії без обмеження її розміру з 01.01.2017 року, то Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 N 1774-VIII, який набув чинності з 01.01.2017 року, внесені зміни щодо до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 - 2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розглянути справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справ, у зв'язку з цим клопотання представника відповідача про призначення слухання справи у відкритому судовому засіданні задоволенню не підлягає.

17.03.2017 року у цій справі відкрито скорочене провадження.

Згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28.04.2017 року справу розподілено судді Золотарьовій Л.І.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1, як військовослужбовець звільнений з військової служби в запас, перебуває з липня 1996 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області. Загальний розмір пенсії позивача з 01.10.2011 року встановлено у попередньому розмірі 11796, 99 грн. згідно зі ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.

23.01.2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перерахунок призначеної пенсії згідно з рішенням Конституційного суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року та виплачувати її без урахування обмежень.

Відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.01.2017 року позивачу відмолено у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що рішенням КСУ від 20.12.2016 року визнані положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), однак дію статті 2 Закону від 08.07.2011 року №3668 не скасовано. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 N 1774-VIII, який набув чинності з 01.01.2017 року, внесені зміни щодо до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 гривень. Тому підстави для перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру пенсії відсутні.

Згідно з ч. 5 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пенсійні виплати позивачу з 01.09.2009 року до внесення змін на підставі Закону № 3668-VI від 08.07.2011 здійснювалися без обмеження максимальним розміром.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), частину 5 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Таким чином, частина 5 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015) викладена в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень:

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Однак у випадку позивача пенсію останньому було призначено з липня 1996 року.

Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року), у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме:

- частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, щодо встановлення максимального розміру пенсії не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та щодо встановлення максимального розміру пенсії тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не більше 10740 гривень, - втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016 року.

У зв'язку з цим, за період з 01.01.2016 року по 19.12.2016 року відповідач як орган, якому делеговано повноваження щодо перерахунку і виплати пенсій, діяв у відповідності з вимогами статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII щодо встановлених обмежень з максимального розміру пенсії позивачу (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була визнана неконституційною).

Аналогічна позиція з приводу того, що положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України і вони не застосовуються до правовідносин, які виникли після прийняття Конституційним судом рішення, висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.09.2009 р. у справі №21-1119во09, постанові від 4 вересня 2012 року № 21-227а12.

Згідно з ч. 2 ст. 51 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Таким чином, враховуючи втрату чинності 20.12.2016 року вказаних положень Закону через визнання їх неконституційними, перерахунок пенсії повинен проводитися з першого числа наступного місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.01.2017 року, а не з 01.01.2016 року як просить позивач.

Суд враховує, що Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), частину 5 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Після чого, Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року), у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Отже, вказані положення Закону щодо тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, а також тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, - не застосовуються до позивача, оскільки пенсію йому було призначено з липня 1996 року, а не з 01.01.2016 року.

Отже, на позивача поширювалося положення вимог ч. 5 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011), згідно з яким максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), та Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року) не вносились зміни щодо встановлення періоду дії максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), яка не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (це положення діє в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011), тому положення Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), та Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року) не поширюються на позивача.

Оскільки Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, - тобто визнано неконституційним положення Закону (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011), яке поширювалося на позивача, то позивач набув право на отримання пенсії без обмеження її максимального розміру.

Також суд зазначає, що з самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Таким чином, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання доплати до пенсії, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Порядок, розмір та строки нарахування доплати до пенсії можуть бути змінені лише за умов іншого законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11 та 19 березня 2013 року № 21-53а13.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 року; зобов'язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити, починаючи з 01.01.2017 року, перерахунок пенсії ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії без обмеження максимального її розміру, та здійснювати йому відповідні виплати з урахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.01.2017 року.

Вимоги позивача щодо негайного здійснення виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії задоволенню не підлягають. Статтею 256 КАС України передбачено постанови суду, які виконуються негайно. Відповідно до п. 1 ч. 1 вказаної статті негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Однак, загальна сума заборгованості, що належить до виплати позивачу, в межах даного спору не обраховувалась, а виплаті суми пенсії передуватиме її перерахунок. Таким чином, наразі відсутні підстави для звернення судового рішення до негайного виконання

Позовні вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають з підстав вказаних вище.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94 КАС України).

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволені частково, то за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. (640 / 2 = 320)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 94, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 43, 51 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, ст. 19 Конституції України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 року.

Зобов'язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2017 року, перерахунок раніше призначеної пенсії без обмеження максимального її розміру, та здійснювати йому відповідні виплати з урахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.01.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя -