Справа № 808/353/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року (о 14 год. 15 хв.)Справа № 808/353/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача №000011 від 26.08.2016 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткових поясненнях (вх. №10567 від 10.04.2017), а також додаткові усні пояснення. Зазначає, що проведення перевірки дотримання вимог законодавства про рекламу фізичною особою-підприємцем відповідачем повинно відбуватись з дотриманням вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який передбачає не тільки права контролюючого органу, але й ряд прав які належать фізичній особі-підприємцю якого перевіряють, а також чіткий перелік підстав для проведення такого роду перевірок. З огляду на вищевикладене, вважає, що проведена перевірка дотримання позивачем вимог законодавства про рекламу суперечить нормам чинного законодавства, а складений за її результатами протокол є незаконним. Також вказує, що відповідачем не дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який передбачений статтями 251-293 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Посилається на приписи ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» та п. 14.7 Порядку розміщення обєктів зовнішньої реклами в м. Бердянськ, затвердженого рішенням шістдесят першої сесії Бердянської міської ради VI скликання від 30.07.2015 №10, та вважає, що з системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що тимчасова виносна конструкція типу «штендер», яка має горизонтальну проекцію не більш ніж 1 мІ та площу кожної сторони зображення, що значно не перевищує 1 мІ, не потребує отримання дозволу на її розміщення. Зазначений вище порядок містить лише заборону розміщення таких «штендерів» на пішохідних доріжках, алеях та зелених насадженнях. Вказує, що розміщена позивачем виносна конструкція має тип «штендер», габарити 0,9 * 0,7 м та містить інформацію про фітнес-центр «KotenGym», який розміщено безпосередньо біля входу в фітнес-центр «KotenGym». На думку представника позивача, складений ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області протокол цього не спростовує, фотознімки, які були зроблені та додані в якості доказу, взагалі не містять інформації, яка б свідчила про порушення норм чинного законодавства. З протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 26.08.2016 №000011 не вбачається того, що оглядалися будь-які питання стосовно змісту тимчасових виносних конструкцій, і не встановлено того, що причиною притягнення ФОП ОСОБА_2 до відповідальності є зміст тимчасової виносної конструкції. Отже, за наявності універсального дозволу на розміщення тимчасових виносних конструкцій типу «тендер» і законодавчої заборони втручання у форму та зміст реклами, не вбачається складу адміністративного правопорушення з боку позивача. На підставі викладеного, вважає спірне рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, у судовому засіданні 30.03.2017 надав суду заперечення проти адміністративного позову, у яких зокрема, зазначає, що порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу встановлено ст. 26 Закону України «Про рекламу» та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 26.05.2004 №693, який передбачає, що санкції за порушення законодавства про рекламу застосовуються за результатами розгляду справи на підставі відповідного протоколу. При цьому, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу ані Закон про рекламу, ані інші акти законодавства не повязують із проведенням перевірок чи інших заходів контролю. Вказує, що оформлення таких документів як акти перевірок, направлення на перевірку, повідомлення про перевірку законодавством про рекламу не передбачено. Посадові особи Держпродспоживслужби та її територіальні органи, які розглядають справу про порушення законодавства про рекламу, мають право лише на отримання документів, усних чи письмових пояснень, відео- та звукозаписів, а також іншої інформації, яка стосується порушень законодавства про рекламу, які здійснюються в межах розгляду справи про порушення законодавства про рекламу. Посилається на приписи ч.1 ст. 26 Закону України «Про рекламу» та зазначає, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами. Відповідно до п. 1, 9, 10, 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів, який подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення та розглядається у місячний строк. За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи. Таким чином, на думку представника відповідача, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, регламентовано повноваження органів Держспоживінспекції здійснювати контроль за дотриманням субєктами господарювання законодавства про рекламу та застосовувати до них штрафні санкції у разі виявлення відповідних порушень.

Представник відповідача у попередніх судових засіданнях проти позову заперечував із підстав, наведених у наданих суду запереченнях. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте 10.05.2017 надав суду заяву (вх. №13177) про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлені наступні обставини.

28 липня 2016 року головним спеціалістом Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_3 складено протокол про порушення законодавства про рекламу №000001, в якому встановлено порушення ч. 1, 3 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме: по пр. Азовському, 47 в м. Бердянську розташована зовнішня реклама у вигляді металевих щитів із інформацією «Територія красоти», «KotenGym», …с 6 июня пн., ср., пт. На 8:30 Кроссфит на свежем воздухе. Место проведения пляж Soloma. www.kotengym.com.». Рекламні носії розміщені без дозволу виконавчого органу міської ради. Зовнішні рекламі носії розміщено на пішохідній доріжці. Рекламні носії належить ФОП ОСОБА_2

Протокол про порушення законодавства про рекламу №000001 від 28.07.2016 містить помітку про відмову від його підписання та отримання примірника. Із повідомленням про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, призначеним на 26.08.2016 о 10 год. 00 хв., ознайомлена адміністратор спортивного комплексу «KotenGym» зі слів ОСОБА_4, в листі запропоновано надати належним чином завірені копії документів (договір на виробництво/виготовлення реклами, довідку про вартість, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), що підтверджують вартість розповсюдженої реклами, рекламодавцем/розповсюджувачем якої є ФОП ОСОБА_2

На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 28.07.2016 №000001 в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області 10 серпня 2016 року вирішено розпочати справу про порушення законодавства про рекламу відносно позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2016 року позивач звернувся до Заступника міського голови м. Бердянська із відповідними листами (№2 та №3), у яких просив надати інформацію щодо тимчасових виносних рекламних конструкцій типу «тендер», а саме: яким чином оформлюються дозвільні документи на розміщення даних конструкцій та де можливе їх розміщення, а також чи визначено пішохідною зоною територію Азовського проспекту (р-н Азовського проспекту, 47), згідно містобудівної документації.

Листом від 17.08.2016 №04-5673/28 виконавчий комітет Бердянської міської ради повідомив позивача, що згідно з п. 13.18 діючого Порядку розміщення обєктів зовнішньої реклами в м. Бердянську, затвердженого рішенням шістдесят першої сесії міської ради VI скликання №10 від 30.07.2015 визначено, що тимчасові виносні рекламні конструкції не потребують отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у разі, якщо вони мають габарити не більше ніж 0,9Ч0,7 м. Тимчасові виносні рекламні конструкції можливо встановлювати тільки під час роботи субєкта господарювання та розміщувати безпосередньо біля входу, у межах відведеної земельної ділянки. Забороняється розміщувати тимчасові виносні конструкції у пішохідній зоні.

Окрім цього, листом від 19.08.2016 №04-5749/28 орган місцевого самоврядування із посиланням на ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» повідомив ФОП ОСОБА_2, що детальний план частини кварталу, що включає пр. Азовський, не розроблявся та не затверджувався виконавчим комітетом Бердянської міської ради, тому запитувану інформацію щодо визначення пішохідною зоною території пр. Азовського в районі будівлі по пр. Азовському, 47 містобудівною документацією не представляється можливим.

26 серпня 2016 року відповідач прийняв рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №000011, яким за порушення ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» на позивача накладено штраф у розмірі 5083,00 грн.

Зазначене рішення було надіслано на адресу ФОП ОСОБА_2 разом із супровідним листом 26.08.2016. Проте, як вбачається із наданої відповідачем копії поштового конверту, кореспонденція повернулась на адресу контролюючого органу без вручення адресату.

11 січня 2017 року ФОП ОСОБА_2 отримано від ГУ Держпродспоживслужби у Запорізькій області адміністративний позов про стягнення штрафних санкцій у розмірі 5 083,00 грн.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 26.08.2016 №000011 протиправним позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо правомірності проведення відповідачем перевірки та складання протоколу про порушення законодавства про рекламу, суд зазначає наступне.

Засади рекламної діяльності в Україні визначає Закон України «Про рекламу» №270/96-ВР від 03.07.1996 (надалі Закон № 270/96-ВР), який регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

За приписами частини першої статті 26 Закону України №270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

10 вересня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади"(далі - Постанова № 442), абзацом 2 пункту 1 якої передбачено утворити Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фіто санітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.

Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров'я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері (пункт 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №667 від 02.09.2015).

Відповідно до пункту 2 вказаного Положення Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження (підпункт 9 пункту 4 Положення).

Вищезазначені повноваження знайшли своє відображення у Положенні про ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, затверджене Наказом від 25.02.2016 №11 Держпродспоживслужби, відповідно до пункту 1 якого воно є територіальним органом Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів вищого рівня та їй підпорядковане.

При цьому, Законом, який регулює відносини, які пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України є Закон №270/96-ВР, а нормативним документом, що регулює питання накладення уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальними органами в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав), є Постанова Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004, якою затверджений Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що при здійсненні контролю та моніторингу за дотриманням вимог законодавства про рекламу відповідач правомірно керувався Законом №270/96-ВР та Постановою Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004, які є спеціальними нормативними актами в сфері виробництва, розповсюдження та споживання реклами на території України та норми яких повинні застосовуватись пріоритетно порівняно із нормами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З огляду на викладене суд вважає також необґрунтованими також посилання представника позивача на порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, який передбачений статтями 251-293 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Право відповідача на складання протоколу підтверджується наведеним вище Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, який регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав.

Пунктом 9 вказаного Порядку №693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 12 Порядку №693 справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці.

Згідно з пунктом 16 Порядку №693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, наведеними вище нормами права підтверджується наявність повноважень у відповідача на здійснення заходів щодо контролю за додержанням законодавства про рекламу.

Позивач, стверджуючи про порушення відповідачем зазначених норм, вказує, що позапланова перевірка відбулася за відсутності керівника чи будь-якої уповноваженої особи суб'єкта господарювання; суб'єкта господарювання не ознайомлено з підставою проведення позапланового заходу та не надано копії відповідного документа.

Частиною першою статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З метою всебічного та обєктивного розгляду справи у судовому засіданні в якості свідка допитано головним спеціалістом Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_3, який пояснив, що під час здійснення планового заходу у місті Бердянську на проспекті Азовському виявлено розміщення тимчасових виносних конструкцій біля фітнес-центру. Звернувшись у цей заклад, представились та попросили запросити адміністратора або самого субєкта господарювання, після чого до них підійшла дівчина, яка представилась ОСОБА_4, проте жодних документів, що посвідчують особу, не надала. Вказує, що вона представилась адміністратором та надала свідоцтво про державну реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця, а також інші документи на підставі яких здійснюється господарська діяльність за вказаною адресою. Пояснює, що ним було складено протокол №000001, із яким ознайомлено адміністратора, а також повідомлено про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу. Крім того, останній було запропоновано надати дозвільні документи під час розгляду справи, у разі їх наявності.

На думку суду, оскільки адміністратор закладу мав можливість надати усі документи щодо господарської діяльності позивача, свідчить про те, що останній. є уповноваженою особою позивача.

Крім того, судом враховано, що позивач не оскаржує дії головного спеціаліста ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_3 з проведення планового заходу з питання дотримання субєктами господарювання законодавства про рекламу у місті Бердянську, зокрема, у фітнес-центрі, що розташований на проспекті Азовському, у якому безпосередньо здійснює свою діяльність позивач.

Щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про рекламу» суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 1 Закону № 270/96-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях-рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг (абзац 6);

реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару (абзац 11).

Суд вважає безпідставним посилання представника позивача на те, що розміщена інформація не є рекламою з огляду на наступне.

За змістом її тексту спірна конструкція являється саме зовнішньою рекламою у визначенні термінів Закону України «Про рекламу», оскільки має наступні ознаки реклами: про особу - наявний у сюжеті торгівельної марки KotenGym, посилання на веб сторінку Інтернет www.kotengym.com через яку можна отримати інформацію про власника торгівельної марки, мережу та послуги фітнес центрів «KotenGym»; про товар ( у розумінні статті1 Закону) «кроссфіт» (брендові система підготовки), час та місце проведення заходу, що також підтверджується Експертним висновком №04-03/17 експертної комісії при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнська рекламна коаліція».

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про порушення законодавства про рекламу №000001 від 268.07.2016 встановлено порушення позивачем ч. 1, 3 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме:

рекламні носії розміщені без дозволу виконавчого органу міської ради;

зовнішні рекламі носії розміщено на пішохідній доріжці.

Відповідно до частини першої статті 16 вказаного Закону розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини третьої статті 16 Закону № 270/96-ВР забороняється розташовувати засоби зовнішньої реклами, зокрема, на пішохідних доріжках та алеях.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача відсутність у оскаржуваному Рішенні №000011 від 26.08.2016 про накладення штрафу посилання на порушення позивачем ч. 3 ст. 16 Закону України «Про рекламу» є лише технічною помилкою.

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюють та визначають Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 (надалі Типові правила), згідно з абзацом 3 пункту 2 яких виконавчий орган ради - виконавчий комітет сільської (сільський голова), селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міськдержадміністрації.

Дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці (абзац 4 пункту 2 Типових правил).

Місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надається розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою) (абзац 5 пункту 2 цих Правил).

Пішохідна доріжка - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, облаштований у її межах чи поза нею і позначений дорожнім знаком (абзац 6 пункту 2 цих Правил).

Спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами (абзац 7 пункту 2 Типових правил).

Абзацом 1 пункту 3 Типових правил встановлено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Пунктом 35 Типових правил розміщення зовнішньої реклами також встановлено заборону розташовувати рекламні засоби на пішохідних доріжках та алеях, якщо це перешкоджає вільному руху пішоходів.

Відносини, що виникають у звязку з розміщенням зовнішньої реклами у м. Бердянську, та порядок надання дозволу на розміщення реклами регулює й визначає Порядок розміщення обєктів зовнішньої реклами в м. Бердянську, затверджений рішенням шістдесят першої сесії Бердянської міської ради VI скликання №10 від 30.07.2015 (далі Порядок розміщення).

Згідно з пунктом 13.18 розділу 13 Порядку розміщення, тимчасові виносні рекламні конструкції не потребують отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у разі, якщо вони мають габарити не більш ніж 0,9 х 0,7 м.

Тимчасові виносні рекламні конструкції можливо встановлювати тільки під час роботи субєкта господарювання та розміщувати безпосередньо біля входу, у межах відведеної земельної ділянки. Забороняється розміщувати тимчасові виносні конструкції у пішохідній зоні.

Крім того, у відповідності до пункту 14.7 вказаного Порядку «штендери» можуть мати горизонтальну проекцію не більше ніж 1 мІ та площу кожної сторони зображення, що значно не перевищує 1 мІ; одержання дозволу на розміщення тимчасової виносної конструкції не здійснюється (пп. 14.7.1); забороняється розташовувати «штендери» на пішохідних доріжках, алеях та зелених насадженнях(пп. 14.7.2).

Разом із цим, дослідженням протоколу про порушення законодавства про рекламу №000001 від 28.07.2016 встановлено, що в ньому не відображено інформації про розміри тимчасової виносної рекламної конструкції, що належить ФОП ОСОБА_2 Доказів того, що тимчасова виносна конструкція, розміщена позивачем має розміри більш ніж 0,9 х 0,7 м відповідачем суду не надано. За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено суду факту порушення позивачем приписів частини першої статті 16 Закону № 270/96-ВР.

Разом із цим, факт знаходження рекламного носія (штендера) на пішохідній доріжці по проспекту Азовському 47 у місті Бердянську підтверджується наявними в матеріалах справи фотокопіями, які є додатковим до протоколу про порушення законодавства про рекламу засобом фіксації та візуальним підтвердженням наявності порушень законодавства про рекламу.

Частина першою та другою статті 241 Господарського кодексу України №436-IV від 16.01.2003 передбачено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону № 270/96-ВР відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.

Як встановлено приписами частини четвертої статті 27 Закону № 270/96-ВР центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами.

Згідно з частиною сьомою статті 27 Закону № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 8, 11, 14, 16 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники. Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно уповноваженою посадовою особою Держспоживінспекції. За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи. Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках не пізніш як за один день.

Як зазначено в пункті 18 Порядку за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

На підставі системного аналізу норм законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку щодо того, що оскаржуване рішення від 28.08.2016 № 000011, згідно із яким до позивача застосовано штраф за порушення законодавства про рекламу у сумі 5 083,00 грн. є таким що прийняте ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що доводами позовної заяви та матеріалами не спростовується.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно із частинами першою, другою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачами доведена правомірність прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак