Справа № 804/5151/15
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м.Київ К/800/37615/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНІХРОМ» до Дніпропетровської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості та зобов'язання повернути надмірно сплачений податок на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРНІХРОМ» звернулося з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05 грудня 2014 року №110100000/2014/00623 та рішення про коригування митної вартості товарів від 22 грудня 2014 року №110100000/2014/200264/1; стягнути з Державного бюджету України надмірно сплачений податок на додану вартість у загальному розмірі 32372,66 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року, позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05 грудня 2014 року №110100000/2014/00623 та рішення про коригування митної вартості товарів від 22 грудня 2014 року №110100000/2014/200264/1; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні товарів рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані безпідставністю коригування митницею митної вартості, оскільки позивачем надано митному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару, які є об'єктивними та такими, що піддаються обчисленню. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення надмірно сплачених митних платежів судами відмовлено через їх передчасність.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Дніпропетровська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, ухвалити нове, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов контракту від 09 грудня 2011 року №Р-82, укладеного між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРНІХРОМ» (покупець) та компанією Danyang Xiechang Metal Alloy Co.Ltd. (Китай) (продавець), на територію України ввезено товар: дріт з корозійностійкої (нержавіючої) сталі з масовою часткою нікелю менш як 2,5%, з масовою часткою хрому 13% або більше, але не більше як 25%, та алюмінію 3,5% або більше, але не більше як 6%; дріт з електричним опором (фехраль) марка сталі ОСг23АІ5; дріт діам. 0,3 мм; дріт діам. 0.36 мм; дріт діам. 0,4 мм; дріт діам. 0,5 мм; дріт діам. 0,6 мм; дріт діам. 0,63 мм; дріт діам. 0,65 мм; дріт діам. 0,7 мм; дріт діам. 0,8 мм; дріт діам. 0,9 мм; дріт діам. 1 мм; дріт діам. 1,6 мм; дріт діам. 2 мм; дріт діам. 2,5 мм; дріт діам. 5 мм; дріт діам. 5,5 мм; дріт діам. 6 мм; дріт діам. 6,3 мм; дріт діам. 7 мм; дріт діам. 7,5 мм; дріт діам. 8 мм; Виробник Danyang Xiechang Metal Alloy Co.Ltd., Країна виробництва: CN.

05 грудня 2014 року з метою митного оформлення товару на умовах поставки - FOB Шанхай, Китай (Інкотермс 2000) позивачем до митного посту «Дніпропетровськ-лівобережний» Дніпропетровської митниці ДФС подано митну декларацію №110100000/2014/236593, у якій митна вартість товару визначена з використанням основного методу визначення митої вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 3,19 дол.США.

Для митного оформлення товарів та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем подано митному органу: контракт від 09 грудня 2011 року №Р-82; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 11 листопада 2014 року №110/2012/0000208; міжнародну автомобільну накладну (СМR) від 01 листопада 2014 року №33862; коносамент від 24 вересня 2014 року №MRFB14090703A; банківський платіжний документ, що стосується товару, від 21 жовтня 2014 року б/н; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 25 вересня 2014 року №1409282; калькуляцію транспортних витрат від 07 листопада 2014 року №140-МА; довідку про транспортні витрати від 24 жовтня 2014 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 04 грудня 2014 року №ГО-5492; рахунок-фактуру (інвойс) від 16 вересня 2014 року №14ХС-ГТ/02; пакувальний лист від 16 вересня 2014 року б/н; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 07 липня 2014 року №27; договір про надання послуг митного брокера від 23 квітня 2014 року №9-Т; договір (контракт) про перевезення від 17 січня 2014 року №1701/14-01; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) від 24 вересня 2014 року №2761; резервну позицію від 26 липня 2001 року №915; сертифікат про походження товару загальної форми від 24 вересня 2014 року №ССРІТ 14 С3211С0129/0; екологічну декларацію від 23 жовтня 2014 року №68504; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів від 03 листопада 2014 року №110100000/0351; копія митної декларації відправлення від 19 вересня 2014 року №12589585; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів від 05 грудня 2014 року №110100000.2014.234144.

З посиланням на виявлення під час здійснення митного контролю у наданих декларантом на підтвердження числових значень складових митної вартості документах розбіжностей, а саме: у відповідності до умов зовнішньоекономічного контракту платіж за товар здійснюється у два етапи, а саме: 20% від вартості товару шляхом передплати на момент розміщення замовлення, інші 80% від вартості товару сплачується по пред'явленню копій комерційного інвойсу. До митного оформлення надано документ з печаткою банку без назви, номеру, дати, суми та інших відомостей, які б свідчили про належність до даної поставки; не надано під час митного оформлення товару сертифікат якості та страховий поліс на 110% інвойсної вартості товару; у зовнішньоекономічному договорі сторони встановили умови відвантаження товару, а саме: 30 календарних днів з моменту оплати 20% вартості товару; однак наданий банківський документ датовано 21 жовтня 2014 року, тоді як відвантаження товару згідно коносаменту відбулося 24 вересня 2014 року; у висновку експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати є посилання на інвойс від 16 вересня 2014 року №14ХС-UN/02, тоді як до митного оформлення надано інвойс від 16 вересня 2014 року №14ХС-UN/03; у сертифікаті про походження товару міститься номер інвойсу від 24 вересня 2014 року №14ХС-UN/03, тоді як до митного оформлення надано інвойс від 16 вересня 2014 року №14ХС-UN/03. Аналогічна розбіжність виявлена і у сертифікаті про походження товару; наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, Дніпропетровською митницею ДФС, на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України, електронними повідомленнями запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: сертифікат якості виробника; виписку з бухгалтерської документації; висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника.

Позивач на виконання вимог митного органу надав наступні документи: лист від 01 грудня 2014 року Компанії Danyang Xiechang Metal Alloy Co.Ltd. стосовно помилки у номері інвойсу; прайс-лист та калькуляцію виробника товару від 04 листопада 2014 року.

За результатами розгляду наданих декларантом документів, 05 грудня 2014 року митним органом винесено картку відмови №110100000/2014/00623 та 22 грудня 2014 року рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2014/200264/1, відповідно до якого митну вартість товару, що імпортується, визначено із застосуванням другорядного методу (резервного).

У графі 33 вказаного рішення містяться посилання про обставини витребовування додаткових документів та зазначено, що митна вартість товару визначена митницею згідно з положеннями ст.64 МКУ і ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органом доходів та зборів митних вартостях за МД від 22 жовтня 2014 року №/2014/842249 з рівнем митної вартості товару «Дріт з корозійностійкої (нержавіючої) сталі» країною походження Китай - 4,28 доларів США за кг.

З метою випущення товару у вільний обіг 25 грудня 2014 року декларантом подано нову ВМД №110100000/2014/236593 із зазначеним вартості товару, визначеної митним органом, та здійснено оплату ввізного мита з переплатою на суму 32372,66 грн.

20 лютого 2015 року позивач звернувся до митного органу з листом за №2002-МК, до якого додав додаткові документи для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.

Відповідач листом від 24 лютого 2015 року № 501/10/04-50-25-2 відмовив позивачу у визнанні заявленої митної вартості декларантом з урахуванням додаткових документів і залишив чинним рішення про коригування митної вартості товарів від 22 грудня 2014 року №110100000/2014/200264/1.

Листом від 20 лютого 2015 року за №2002-МК ТОВ «УКРНІХРОМ» повторно надано додаткову інформацію та документи для перегляду спірного рішення.

Дніпропетровською митницею ДФС за результатами розгляду вказаного звернення листом від 24 лютого 2015 року за №501/10/04-50-25-2 повідомлено позивача про відсутність підстав для скасування спірного рішення.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи. Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. Законом встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірностей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Таким чином, у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Оскільки Дніпропетровська митниця ДФС виявила розбіжності у поданих позивачем документах, а саме розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, помилкові номери інвойсів, невідповідність дат оплати товару та його поставки умовам контракту, тому вправі була направити відповідні запити до позивача.

При цьому, на виконання вимоги митного органу позивачем надано письмові пояснення.

З матеріалів справи вбачається, що однією з підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товару митним органом визначено те, що до митного оформлення надано документ з печаткою банку без назви, номера та дати, а також суми та інших відомостей, які б свідчили про належність до даної поставки. Проте, судами встановлено, що на копії документа про оплату за отриманий позивачем товар міститься штамп банку від 21 жовтня 2014 року, інформація про платника - позивача та отримувача платежу - Danyang Xiechang Metal Alloy Co.Ltd., інформація про контракт - від 09 грудня 2011 року №Р-82 та специфікацію - від 07 липня 2014 року №27, що свідчить про підтвердження факту сплати позивачем вартості товару. Також, судами досліджено виписку з особового рахунку позивача в банку та також копію платіжного доручення від 21 жовтня 2014 року № 308, інформація у яких повністю співпадає з даними, вказаними у документі на підтвердження оплати за отриманий позивачем товар, на якому міститься штамп банку та який надавався до митного оформлення.

Щодо посилання митного органу на недотримання сторонами контракту умов стосовно строків оплати товару та його поставки (згідно контракту поставка здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту здійснення оплати 20% вартості товару; наданий в якості банківського платіжного документу документ має дату 21 жовтня 2014 року, тоді як відвантаження товару відбулося згідно коносаменту 24 вересня 2014 року), то це не впливає на визнання митної вартості товару, оскільки остання залишилась не змінною.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем не надано під час митного оформлення товару сертифікат якості та страховий поліс на 110% інвойсної вартості товару, судами правильно зазначено, що умовою поставки товару є FOB Шанхай, Китай (Інкотермс 2000). Термін «франко-борт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це свідчить, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Тобто, у даному випадку у покупця відсутній обов'язок страхувати товар.

Так, відповідно до п.4.2 контракту Danyang Xiechang Metal Alloy Co.Ltd. зобов'язується надати позивачу, зокрема, страховий поліс на користь позивача на 110% інвойсної вартості товару. Проте, страховий поліс ані позивачем, ані Danyang Xiechang Metal Alloy Co.Ltd не оформлювався, що свідчить про неможливість його надання. При цьому, його відсутність не є недоліком, що вплинув на визначення митної вартості товару.

Також, судами встановлено, що позивачем надано митному органу документи стосовно оплати витрат на транспортування товару, що підтверджується копіями платіжних доручень, а також листом ФОП Бабай Є.І. від 16 лютого 2015 року, довідкою про транспортні витрати ТОВ «Формаг».

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 04 грудня 2014 року №ГО-5492, яким підтверджено, що ринкова вартість отриманого позивачем товару відповідає ціні, яку заплатив позивач, та яка вказана у інвойсі Danyang Xiechang Metal Alloy Co.Ltd.

Таким чином, подані документи містили достовірні дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Отже, судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

З урахуваннями викладеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильними та підлягають залишенню без змін.

Судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість у загальному розмірі 32372,66 грн. не оскаржуються, і, з урахуванням встановлених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України меж перегляду судом касаційної інстанції, не переглядаються.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді