Справа № 643/1509/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 р. Справа № 643/1509/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 643/1509/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужба в Харківській області

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправною дію в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області ОСОБА_2 щодо постановлення наказу від 03.11.2016 року №182-К про її переведення на іншу посаду.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 17.03.2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області ОСОБА_2 щодо постановлення наказу від 03.11.2016 року № 182-К про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду.

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області , не погодившись з постановою суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу , вважає постанову суду першої інстанції прийнятою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права , не відповідає фактичним обставинам справи , є незаконною, необґрунтованою. Вказує на неналежне повідомлення відповідача про розгляд даної справи , не відкладення розгляду справи відповідно до приписів ст. 128 КАС України , про відсутність в матеріалах справи заяви позивача про розгляд справи за її відсутністю. Також , вказує на те , що документами доданими до апеляційної скарги підтверджується факт присутності ОСОБА_1 на робочому місці повний робочий день 03.11.2016 року та те, що до неї не застосовувалися заходи примусу, інші протиправні дії з боку керівництва Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області не здійснювалися, заяву на переведення ОСОБА_1 написала за власним бажанням , тому в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області ОСОБА_2 правомірно вчинила дії щодо прийняття наказу від 03.11.2016 року №182-К про переведення на іншу посаду. Просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Московського районного суду від 17.03.2017 року , прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні , а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін , перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу №6-к від 28.04.2016 року в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області ОСОБА_3 ОСОБА_1 з 29.04.2016 року прийнято на посаду начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області.

У відповідності до наказу №182-к від 03.11.2016р. позивача ОСОБА_1, начальника Управління захисту споживачів Головного Управління Держпродспоживслужби в Харківській області, переведено на посаду завідувача сектору метрологічного нагляду Управління захисту споживачів з оплатою праці згідно штатного розпису зі збереження 6 рангу державного службовця в межах категорії посад «Б» .

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що Позивачем надано до суду копію листка непрацездатності № 006650 від 03.11.2016 року у відповідності до якого встановлено, що в звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_1 звернулась за медичною допомогою до поліклініки №11 м. Харкова, де їй була надана медична допомога та відкрито лікарняний лист.

Однак, в порушення норм трудового законодавства, ОСОБА_1, яка офіційно була відсутня на робочому місці в звязку з тимчасовою непрацездатністю, була викликана на роботу, де, користуючись її поганим самопочуттям та хворобливим станом керівництво Головного управління змусило написати заяву про переведення на посаду завідувача сектору метрологічного нагляду Управління захисту споживачів, що остання і зробила.

Таким чином, судом встановлено, що наказ від 03.11.2016 року №182-К в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області ОСОБА_2 про переведення ОСОБА_1 з посади начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на посаду завідувача сектору метрологічного нагляду Управління захисту споживачів був виданий посадовою особою державної установи під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному.

Зазначені обставини є підставою для висновку суду про те, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 03.11.2016 року з поважних причин, а тому дії в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області ОСОБА_2 щодо постановлення наказу від 03.11.2016 року №182-к про її переведення на іншу посаду є протиправними та не відповідає вимогам діючого законодавства.

Однак , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.41 Закону України «Про державну службу» державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового доведення конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому зселеному пункті), - за рішенням керівника державної служби. Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Волевиявлення позивача щодо надання згоди на переведення на посаду завідуючого сектором, повинно бути оформлено відповідною письмовою заявою позивача.

Вимоги щодо наявності власноруч написаної заяви та ведення документообігу по особистому складу підтверджуються Постановою Кабінету міністрів України від 25.05.1998 № 731 «Про погодження Порядку ведення особових справ державних службовців в органах виконавчої влади».

Цей порядок застосовується так само в інших підприємствах на які поширюється закон України «Про державну службу», і є спеціальною (а значить переважної перед загальними нормами) нормою права та розповсюджується на всіх працівників посади яких належать до державної служби. Відповідно до розділу 3 абзац 10 Порядку заяви про призначення, переміщення на іншу посаду оформляються власноруч і підписуються із зазначенням дати. За змістом заяви керівником приймається відповідне рішення, на підставі якого готується розпорядження.

Судом апеляційної інстанції встановлено , що 03.11.2016р. ОСОБА_1 власноруч на імя В.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області написала заяву , в якій просила перевести її на посаду завідувача сектору метрологічного нагляду Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області.

Таким чином, отримавши власноруч написану заяву у відповідача виникли правові підстави для видання наказу про переведення позивача на іншу посаду.

Тому , саме на підставі власноруч написаної позивачкою заяви, яка свідчить про її волевиявлення , відповідачем прийнято наказ №182-к від 03.11.2016р. про переведення її на посаду завідувача сектору метрологічного нагляду Управління захисту споживачів з оплатою праці згідно штатного розпису зі збереження 6 рангу державного службовця в межах категорії посад «Б» .

Стосовно доводів позивачки щодо знаходження з 03.11.2016 р. на лікарняному, щодо примусового написання нею заяву на переведення із зміною умов праці , щодо не зазначення причини переведення, колегією суддів встановлено наступне.

Так, 03.11.2016р. ОСОБА_1 перебувала на роботі повний робочий день, про що свідчить відповідна відмітка у табелі обліку робочого часу, проставлені нею власноруч візи на документах, показання свідків.

Жодних доказів в підтвердження того , що дана заява написана під тиском до суду не надано.

Згідно пояснень представника позивача

На запитання колегії суддів про психологічний тиск при написанні заяви представник пояснила , що позивачка заявила про цей факт лише у лютому 2017року.

Таким чином, наявність лікарняного листа станом на 03.11.2016 року не свідчить про те, що заяву про переведення позивачка написала під тиском та внаслідок незадовільного стану здоров'я.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те , що чинним законодавством не передбачено заборони переведення працівника під час лікарняного за його власноруч написаною заявою про таке переведення.

Також, колегія суддів зазначає , що чинним законодавством не передбачено зазначення у заяві підстави для переведення за власним бажанням.

Таким чином, позивачка за власним бажанням реалізувала своє право щодо переведення на іншу посаду, самостійно, керуючись власними діями з метою переведення з посади на посаду із зміною умов праці.

Також, твердження позивачки про незаконне її переведення на іншу посаду із змінами умов договору, оплати праці проведено без згоди виборного профспілкового органу є незаконним , колегія суддів вважає помилковими, оскільки відповідно до статті 252 КЗпП України така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах за власним бажанням. Тобто , враховуючи, що заяву на переведення позивачка написала за власним бажанням попереднє погодження з профспілкою в даних правовідносинах не застосовується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими і спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене , вимоги ст. 162 КАС України, колегія суддів дійшла висновку , що належним способом відновлення порушеного права позивача є звернення до суду з позовом про скасування наказу від 03.11.2016 року №182-К, а не такий спосіб як обрала позивач та свідчать про відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.202 КАС України неповне зясування обставин у справі, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог .

Доводи апеляційної скарги з посиланням на неналежне повідомлення відповідача про розгляд даної справи , не відкладення розгляду справи відповідно до приписів ст. 128 КАС України , про відсутність в матеріалах справи заяви позивача про розгляд справи за її відсутністю враховані колегією суддів при розгляді даної справи , але це не впливає на вирішення справи по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області задовольнити.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 643/1509/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 23.05.2017 р.