Справа № 2-а-1395/09/1523
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2011 р.Справа № 2-а-1395/09/1523

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Бешлієва Т.А.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 10 серпня 2009 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області про протиправну бездіяльність відповідача та стягнення невиплаченої щомісячної державної допомоги по програмі "Дитина війни",

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про протиправну бездіяльність відповідача та стягнення невиплаченої щомісячної державної допомоги по програмі "Дитина війни".

Позивач зазначив, що він відноситься до категорії діти війни та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на те, що таке підвищення до пенсії йому не виплачувалось, просив зобов'язати відповідача здійснити відповідні перерахунки за 2006-2008 роки.

Вищезазначеною постановою суду першої інстанції позов задоволено частково: зобовязано відповідача провести перерахунок та забезпечити проведення виплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період часу з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, пенсійний орган звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зроблено посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що позивач відноситься до категорії діти війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже відповідно до положень вказаного закону пенсія позивача повинна виплачуватись із збільшенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з п. п. 7 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, а бездіяльність відповідача щодо не нарахування вказаного підвищення є незаконною.

Колегія суддів зазначає, що оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивача, що стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою залишення адміністративного позову без розгляду за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Разом з тим, апелянтом заяви до суду про застосування приписів ст. 100 КАС України ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надавалось. Посилання на приписи ст. 100 КАС України також не міститься ні в запереченнях на позов, ні в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для застосування ст. 100 КАС України, оскільки останнє можливо лише за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 152 Конституції України та наявність Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, суд дійшов правильного висновку, що перерахунок пенсії позивачу необхідно здійснювати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Враховуючи часткове задоволення позову, згідно з частиною 3 ст. 94 КАС України відповідному перерозподілу між сторонами підлягає судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду першої інстанції.

Однак хоча наведене процесуальне питання судом першої інстанції не зясовувалось, колегія суддів зазначає про правильне встановлення обставин справи з додержанням норм матеріального права та з огляду на пріоритет захисту права позивача, та можливістю окремого вирішення вищевказаного процесуального питання приходить до висновку про залишення постанови суду першої інстанції в цієї частині без змін.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом були порушені норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Ренійського районного суду Одеської області від 10 серпня 2009 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян