Справа № 162/96/17,2-а/162/75/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4392/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 03 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного Фонду України в Любешівському районі Волинської області, в якому просив визнати протиправними дії віддповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, в межах строку позовної давності, провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії їй відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку та здійснювати нарахування і виплату вказаної доплати в майбутньому.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 03 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, починаючи з 17 січня 2017 року, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що 01 квітня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким з 12 травня 2005 року встановлено доплату за понаднормативний стаж шляхом збільшення розміру пенсії на 1 відсоток мінімальної пенсії за віком за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років для жінок. Вказане поширюється на пенсіонерів, яким пенсію призначено до набрання чинності вказаним Законом. Оскільки позивачу призначено та перераховано пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і перерахунки пенсії проводились згідно з нормами цього Закону, то і вказані підвищення до пенсії з 12 січня 2015 року за понаднормовий стаж здійснювались відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Апелянт також звертає увагу на те, що у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності (Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийнятий 09 липня 2003 року, а Закон України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28 лютого 1991 року). Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення та розглядати справу у його відсутності, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є громадянином, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії Б №022180, виданим Волинською обласною державною адміністрацією 25 березня 1993 року.

З 20 лютого 2009 року позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням пільг наданих позивачу як громадянину, потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи, згідно з вимогами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області. Загальний страховий стаж на час призначення пенсії становив 30 років 04 місяці 25 днів.

17 січня 2017 року позивач звернулася в управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку.

Листом від 26 січня 2017 року № 16/П-01 управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області відмовило у задоволенні заяви позивача, мотивуючи це тим, що до набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 01 січня 2004 року розмір пенсії обчислювався із збільшенням на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу для чоловіків і 15 років стажу для жінок згідно з ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», чинний з 01 січня 2004 року, не містив норми, яка б передбачала доплату за понаднормовий стаж. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»» від 23 грудня 2004 року №2291- IX внесено зміни в ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». П.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовується лише при обчисленні розміру пенсії за нормами п.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто для обчислення розміру пенсії за першою складовою. Іншого чинним законодавством не передбачено. З 1 жовтня 2011 року набрав чинності прийнятий 8 липня 2011 року Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в тому числі до статті 28. Так, абзацами першим і другим частини першої цієї статті передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності в чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам та 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Норми щодо збільшення страхового стажу для визначення мінімального розміру пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсію призначено до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», за винятком тих, кому пенсія перераховуватиметься відповідно до п.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Таким чином, оскільки позивач отримує пенсію, відповідно до Закону Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то і її збільшення повинно проводитись відповідно до цього ж Закону, а тому відсутні правові підстави для перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, обрала умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку з 17 січня 2017 року (з дати його звернення до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області з заявою про обрання умов пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»). Разом з тим, не підлягає до задоволення позовна вимога про зобовязання відповідача здійснювати нарахування та виплату вказаної доплати в майбутньому, оскільки суд не наділений повноваженнями регламентувати порядок діяльності суб'єкта владних повноважень шляхом встановлення кінцевого строку здійснення пенсійних виплат, які мають періодичний характер.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і цього Закону.

П.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачає, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їй призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону.

Тобто, нормами законодавства надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 відсотків заробітку.

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія з врахуванням положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням пільг наданих позивачу як громадянину, потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи, згідно з вимогами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки позивач обрав умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: постанова від 20 вересня 2016 року у справі № 1601/12900/12, від 07 липня 2015 року у справі № 21-727а15, а відповідно до ст.244-2 КАС України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанці про те, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення з дати його звернення до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області з заявою про обрання умов пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто з 17 січня 2017 року.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобовязання відповідача здійснювати нарахування та виплату вказаної доплати в майбутньому, оскільки суд не наділений повноваженнями регламентувати порядок діяльності суб'єкта владних повноважень шляхом встановлення кінцевого строку здійснення пенсійних виплат, які мають періодичний характер.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Любешівського районного суду Волинської області від 03 березня 2017 року у справі № 162/96/17, 2-а/162/75/2017 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_3