Справа № 802/615/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 травня 2017 р. Справа № 802/615/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс"

до: Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 В`ячеслав Васильович та ОСОБА_1

про: скасування в частині постанови про відкриття виконавчого провадження

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" (далі - ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс") до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 В`ячеслав Васильович та ОСОБА_1 про скасування в частині постанови про відкриття виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що постановою державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 19 липня 2010 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 20534572, якою постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_1. Так, на думку позивача такі дії Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області порушують його права, як іпотекодержателя, оскільки перешкоджають задоволенню вимог банку. Тому позивач звернувся до суду та просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту на майно, а саме на квартиру № 20, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 78.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі.

Треті особи у судове засідання не зявились, про час, дату та місце судового засідання вчасно та належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні обов'язковою не визнавалась, суд, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, визнав можливим проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

07 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" і ОСОБА_3 (Позичальник) укладено кредитний договір № 0101/0208/88-012 (а.с. 9-13).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 55000,00 доларів США на строк з 07 лютого 2008 року по 06 лютого 2018 року та на умовах передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором. Кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у зв'язку із порушенням умов цього Договору та інших виплат Банку, пов'язаних з одержанням виконання.

07 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець), яка є майновим поручителем ОСОБА_1 В`ячеслава Васильовича уклади іпотечний договір (а.с. 14-15).

Згідно із Кредитним договором № 0101/0208/88-012 від 07 лютого 2008 року Іпотекодержатель надав ОСОБА_1 В`ячеслава Васильовичу кредит в сумі 55000 доларів США.

Кредитний договір № 0101/0208/88-012 від 07 лютого 2008 року, а також додаткові угоди до нього, якщо такі будуть укладені між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем в подальшому, надалі іменуються "Основне зобов'язання". На забезпечення виконання Основного зобов'язання, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру під номером 20, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вулиця Коцюбинського, 78.

22 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1, яка є майновим поручителем за виконання зобов'язань ОСОБА_4 передбачених кредитним договором № 0101/0208/88-012 від 07 лютого 2008 року уклали договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору Іпотеки б/н від 07 лютого 2008 року (а.с. 16-18).

Сторони дійшли згоди викласти абзаци 1,2 пункту 1 Договору іпотеки у наступній редакції: "Згідно з кредитним договором № 0101/0208/88-012 від 07 лютого 2008 року Іпотекодержатель надав ОСОБА_4 В`ячеславу Васильовичу (Позичальник) кредит у сумі 57058,20 дол. США в тому числі зміненої відповідно до Договору про внесення змін та доповнень № 1 від 22 жовтня 2010 року до Кредитного договору.

28 листопада 2012 року відкрите акціонерне товариство "Сведбанк", яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" (Банк) та товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" (Фактор) уклали договір Факторингу № 15 (а.с. 19-25).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що Банк відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право вимоги якої належить Банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової допомоги Банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку передбаченому даним Договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах та права вимог по договорам забезпечення укладених з боржниками відступаються Банком Факторингу за цим договором на основі "як є" без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі.

28 листопада 2012 року публічне акціонерне товариство "Сведбанк", яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" (Новий іпотекодержатель) уклали договір про відступлення прав за іпотечним договором (а.с. 27-28).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що відповідно до ст. 24 Закону України № 898 -IV від 05 червня 2003 року "Про іпотеку" та умов цього договору, сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги зі іпотечними договорами, які визначені цим Договором.

Первісний іпотекодержатель відступає Новому іпотекодержателю права за Іпотечними договорами (п. 1.2. Договору).

19 липня 2010 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 20534572, якою постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_1.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку та Законом України "Про іпотеку".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Частиною 3 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

З викладеного випливає, що за рахунок майна, переданого в іпотеку мають задовольнятися в першу чергу вимоги іпотекодержателя, які були такою іпотекою забезпечені. Стягнення на заставлене майно може бути звернуто лише при дотриманні умов, про які зазначено вище та за умови обов`язкового повідомлення заставодержателя. Судом встановлено, що відповідачем вимоги закону в цій частині виконані не були. Про заборону відчуження квартири, яка знаходиться в іпотеці, державний виконавець позивачу як іпотекодержателю не повідомив. Право іпотеки виникло раніше, ніж право стягувача у виконавчому провадженні на звернення стягнення на заставлене майно.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що накладаючи арешт на все майно боржника, яке є предметом іпотеки, відповідач перешкоджає позивачу як іпотекодержателю в задоволенні вимог за рахунок предмету іпотеки. Встановивши, що арешт накладено на предмет іпотеки відповідачем не вжито ніяких заходів для припинення порушення прав позивача.

Зі змісту ст. 3 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Таким чином, позивач, як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог перед іншими стягувачами цього боржника (іпотекодавця) за рахунок предмету іпотеки, а накладення арешту на майно боржника порушує права позивача.

Враховуючи те, що підстави, визначені ч. 3 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" відсутні, інших підстав для звернення стягнення на заставлене майно особою, яка не являється заставодержателем чинним законодавством не передбачено, а відповідачем не спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно боржника, яке перебуває в іпотеці, оскільки вказані дії унеможливлюють реалізацію банком першочергового права задоволення вимог до боржника за рахунок предмета іпотеки.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" підлягають задоволенню шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 20534572 від 19 липня 2010 року виданою Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в частині накладення арешту на все майно, а саме на квартиру № 20, що знаходиться за адресою м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 78.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачами не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 20534572 від 19 липня 2010 року виданої Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в частині накладення арешту на все майно, а саме на квартиру № 20, що знаходиться за адресою м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 78.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 20534572 від 19 липня 2010 року видану Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в частині накладення арешту на все майно, а саме на квартиру № 20, що знаходиться за адресою м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 78.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" сплачений при зверненні судовий збір у розмірі 1600 одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна