Справа № 802/2019/16-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 травня 2017 р. Справа № 802/2019/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського О.В.,

Суддів: Дончика В.В.,

ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України в адміністративній справі № 802/3745/15-а за позовом ОСОБА_2 до Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №802/3745/15-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 позов задоволено частково.

24.11.2016 через відділ прийому суду від ОСОБА_2 надійшла заява за вх. № 26051/16 про судовий контроль за виконанням судового рішення в зазначеній адміністративній справі, подана в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначає, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 у справі №802/3745/15-а за його позовом визнано бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядового уповноваженого у справах Європейського суду при виконанні рішення Європейського Суду з прав людини від 17.07.2014 та зобовязано відповідачів вчинити певні дії по виконанню рішення ЄСПЛ.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 28.04.2016, як зазначає позивач, відмовлено у відкритті виконавчих проваджень щодо виконання виконавчих листів № 802/3745/15-а, виданих 12.04.2016 Вінницьким апеляційним судом.

Після скасування зазначених постанов у судовому порядку, як зазначає ОСОБА_2, відповідачі не здійснюють жодних дій з виконання судового рішення у справі 802/3745/15-а, зокрема, ними не витребувано від АТ "Укрресурси" відомостей по визначеній сумі повного розрахунку, що вже затверджена ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.07.2016.

На підставі викладеного позивач у поданій заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність обох відповідачів (бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядового уповноваженого у справах Європейського суду) по виконанню постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2016 у справі №802/3745/15-а та зобовязати їх виконати рішення ЄСПЛ.

Подана заява відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України призначена до розгляду в судовому засіданні.

На вказану заяву ОСОБА_2 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 30.11.2016 подав письмові заперечення та 07.12.2016, 30.12.2016, 10.05.2017 доповнення до них. Суть заперечень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зводиться до того, що рішення ЄСПЛ виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчими документами. Як зазначає, відповідач, 13.09.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №44360795 з примусового виконання рішення ЄСПЛ у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" від 17.07.2014 №25663/02, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідач також зазначає, що вказана постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №44360795 була оскаржена ОСОБА_2 до Вінницького окружного адміністративного суду, проте постановою від 31.10.2016 Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/1462/16-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.12.2016, відмовлено ОСОБА_2 у задоволені адміністративного позову.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звертає увагу суду на те, що позивач фактично вимагає, щоб рішення ЄСПЛ від 17.04.2017 поширювалось на всі інші рішення національних судів, яких не існувало на момент прийняття остаточного рішення Європейським судом з прав люди, а також на майбутні рішення національних судів України (незалежно від їх юрисдикції), де ОСОБА_2 буде позивачем, таким чином домагаючись безкінечного виконання вказаного рішення ЄСПЛ з метою завдання збитків Державному бюджету України в особливо великих розмірах.

Від Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини на адресу суду також надійшли письмові заперечення (вх. № 27351/16 від 08.12.2016). Урядовий уповноважений, зокрема, зазначає, що в межах визначеного законодавством строку виконав усі необхідні дії, що належать до його компетенції, для забезпечення виконання рішення Європейського суду у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" в частині заяви ОСОБА_2 № 25663/02, оскільки 13.09.2016 головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконання рішення Європейського суду у справі "ОСОБА_2 та інші проти України", в якій зазначено, що вказане рішення ЄСПЛ виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом.

У судовому засіданні ОСОБА_2 подану заяву підтримав, просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідачів по виконанню постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2017, зобовязати їх виконати рішення суду та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини в судове засідання, призначене на 11.05.2017, не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини в свою чергу 10.05.2017 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Заява мотивована тим, що представник Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини завідувач сектору з питань діяльності Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_4 перебуває на лікарняному. Однак жодних доказів у підтвердження вказаних обставин відповідач не надав, відсутні також докази неможливості представництва відповідача іншими особами чи докази неможливості його особистого прибуття в судове засідання.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 267 КАС України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за заявою ОСОБА_2 в порядку ч. 9 ст. 367 КАС України за відсутності належним чином повідомлених відповідачів.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд виходив з такого.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 9 ст. 267 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Отже, ч. 9 ст. 267 КАС установлює певні гарантії того, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, має можливість вплинути на недобросовісного відповідача, подавши до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови. Це є окремою, самостійною процедурою, передбаченою адміністративним процесуальним законодавством, на відміну від процедури примусового виконання рішень згідно із законом "Про виконавче провадження".

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2017 у справі №802/3745/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду 05.04.2017, суд:

визнав протиправною бездіяльність Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо нездійснення координації роботи пов'язаної з виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" в частині, яка станом на день ухвалення цього рішення залишається невиконаною.

визнав протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо нездійснення контролю за виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" в частині, яка станом на день ухвалення цього рішення залишається невиконаною;

зобов'язав Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити заходи спрямовані на здійснення контролю, а Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини - щодо координування виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" в частині, яка станом на день ухвалення цього рішення залишається невиконаною.

Тобто вказаним рішенням суду відповідачів зобовязано здійснити заходи контролю та координації виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" саме в частині, яка станом на день ухвалення цього рішення (27.01.2017) була невиконана.

Надаючи оцінку оскаржуваній бездіяльності відповідачів, суд виходив з того, що 17.07.2014 Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі № 25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України", яким зобов'язано державу Україну упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у Додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_2 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006.

Зокрема, рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 у справі №2-200/2004 стосувалось зобовязання ДАК "Укрресурси" змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 про звільнення ОСОБА_2, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001, та провести з ним повний розрахунок.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі Конвенція), високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України врегульовані Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Рішення - а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004 ); б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України; в) рішення Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання у справі проти України; г) рішення Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Частиною 1-3 статті 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, якими є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Статтею 11 цього ж Закону визначено, що протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства;

б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва.

Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва.

Орган представництва в рамках здійснення передбаченого частиною другою цієї статті контролю має право отримувати від органів, які є відповідальними за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, інформацію про хід і наслідки виконання таких заходів, а також вносити Прем'єр-міністрові України подання щодо забезпечення виконання додаткових заходів індивідуального характеру.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 № 784 "Про заходи щодо реалізації Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на Міністерство юстиції покладено функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень. При цьому, пунктом 3 цієї ж Постанови установлено, що представництво України в Європейському суді з прав людини у разі розгляду питань дотримання нею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та звітування про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України здійснюється в установленому порядку Міністерством юстиції через Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 784 від 31.05.2006 (далі Положення №784), основними завданнями Уповноваженої особи є координація роботи, пов'язаної з підготовкою матеріалів для розгляду справ у Суді та виконанням його рішень, співпраця з цією метою з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з підпунктом 7-1 пункту 5 цього ж Положення Уповноважена особа відповідно до покладених на неї завдань координує виконання рішень Суду, які є тлумаченням норм Конвенції та її невідємною частиною, містять норми права та підлягають застосуванню в порядку виконання міжнародних договорів.

В той же час пунктом 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до частини шостої статті 83 "Про виконавче провадження" контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби.

Згідно з пунктом 3.10 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1134/к від 16.04.2015, до основних функцій Департаменту, крім іншого, відноситься організація та контроль роботи державних виконавців, вжиття заходів щодо її поліпшення, здійснення керівництва та проведення перевірки діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мінюсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень.

Встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби ОСОБА_5 від 13.08.2014 відкрито виконавче провадження ВП № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" та зобов'язано боржника добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

На час прийняття Вінницьким окружним адміністративним судом постанови від 27.01.2017 у справі № 802/3745/15-а залишалось невиконаним лише рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 у справі № 2-200/2004 в частині проведення з ОСОБА_2 повного розрахунку.

Тобто фактично спір у справі № 802/3745/15-а виник у звязку з невиконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 в частині невиконання рішення національного суду, а саме: Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 стосовно проведення повного розрахунку (зарплата, компенсація за відпустку).

Саме з мотивів невиконання у цій частині рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 Вінницький окружний адміністративний суд 27.01.2016 у справі № 802/3745/15-а прийняв постанову про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 у справі №802/82/16-а, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016, встановлено, що сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_2 згідно з рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 01.03.2004 та на виконання РЄСПЛ, є визначеною і становить 1900147,03 грн. Разом із тим, беручи до уваги факт виплати ОСОБА_2 коштів на загальну суму 711 209,73 грн., які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК "Укрресурси" станом на жовтень 2015 року, тобто в суму 1 900 147,03 грн., останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1188937,30 грн.

За наслідками набрання постановою суду від 18.04.2016 у справі № 802/82/16-а законної сили 24.06.2016 службовою запискою №5023/12.0.1/48-16 Урядовий уповноважений у черговий раз звернувся до Департаменту ДВС з проханням терміново вжити заходів щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 у рамках рішення "ОСОБА_2 та інші проти України".

08.07.2016 державним виконавцем Департаменту ДВС в адрес Державної казначейської служби України надіслана вимога №65/23 щодо виконання рішень національного суду, копія якої відома направлялась як Урядовому уповноваженому так і ОСОБА_2

01.08.2016 державним виконавцем Департаменту ДВС в адрес Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України направлено вимогу № 65/23 щодо проведення дій спрямованих на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" щодо перерахування на користь ОСОБА_2 1188937,30 грн. заборгованості, визначеної постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 у справі № 802/82/16-а, про що також було проінформовано Урядового уповноваженого.

Платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 2994 від 03.08.2016 позивачу сплачена заборгованість на загальну суму 1188937,30 грн., а іншим платіжним дорученням № 3225 від 22.08.2016 пеня у розмірі 20,37 грн. за несвоєчасне виконання рішення Суду.

Наведені обставини слугували підставою для прийняття 29.08.2016 Вінницьким окружним адміністративним судом звіту про повне виконання постанови суду від 18.04.2016 №802/82/16-а. Як наслідок державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС 13.09.2016 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" у звязку з фактичним повним його виконання, правомірність якої також була підтверджена у судовому порядку.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця від 13.09.2016, ОСОБА_2 оскаржив її до Вінницького окружного адміністративного суду, заявивши одночасно і вимогу щодо зобовязання Департаменту ДВС Мінюсту України перерахувати кошти в сумі 1441074,23 грн., як складову повного розрахунку, що не виплачена станом на 01.09.2016 року, встановлену рішеннями місцевих судів, що набули законної сили (справа №802/1462/16-а).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2016 у справі №802/1462/16-а, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016, у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.12.2016 у відкритті касаційного провадження по даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 відмовлено у звязку з її необґрунтованістю.

Окрім того, ухвалою від 16.03.2017 Верховний Суд України відмовив ОСОБА_2 у допуску справи за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.12.2016.

Також варто зазначити, що ухвалою від 21.04.2017 Вінницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленим обставинами постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2016 у справі №802/1462/16-а.

З наведеного суд робить висновок, що відповідачами було вчинено усі необхідні дії, що належать до їх компетенції, з метою забезпечення належної координації та контролю за виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014, наслідком чого стало закінчення відповідного виконавчого провадження ВП № 44360795 у звязку із фактичним повним виконанням рішення Суду.

У своїх додаткових поясненнях, наданих у судовому засіданні 18.04.2017, позивач почав обґрунтовувати заяву іншими мотивами, раніше не відображеними у заяві. ОСОБА_2 зазначає, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 не виконано як у частині видання наказу, так і в частині проведення повного розрахунку, посилаючись при цьому на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.012017, яким зобовязано АК "Укрресурси" видати наказ про звільнення ОСОБА_2 з 26.12.2015, про що внести відповідний запис у трудову книжку, та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2017, яким скасовано постанову начальника Печерського районного суд ДВС ГТУЮ у м. Києві про закінчення виконавчого провадження № 49014939 від 12.01.2017.

Однак, колегія суддів зауважує, що Вінницький окружний адміністративний суд 27.01.2016 у справі № 802/3745/15-а прийняв постанову про часткове задоволення позовних вимог, за виконанням якої ОСОБА_2 подав заяву про судовий контроль в порядку ч. 9 ст. 268 КАС України, з мотивів невиконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 в частині, а саме Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 стосовно проведення повного розрахунку (зарплата, компенсація за відпустку).

Крім того, суд звертає увагу, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 у справі № 802/3745/15-а також перебувала на примусовому виконанні у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (виконавчі провадження № 50963031 та № 50962948).

Встановлено, що 24.01.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50963031, оскільки постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 у справі №802/3745/15-а (виконавчий лист №802/3745/15-а, виданий 12.04.2016 Вінницьким апеляційним адміністративним судом, де боржником є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом під час виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини у виконавчому провадженні ВП №44360795.

Щодо виконавчого провадження ВП №50962948, відкритого з виконання виконавчого листа №802/3745/15-а, виданого 12.04.2016 Вінницьким апеляційним адміністративним судом, де боржником є Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини, то після того, як Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було повернуто позивачу оригінал виконавчого листа, позивач ОСОБА_2 не звертався з цим виконавчим листом для його примусового виконання.

З огляду на викладене суд приходить висновку, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Урядового уповноваженого у справах Європейського суду та Департаменту ДВС Мін'юсту щодо відсутності контролю і координації дій при виконанні рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" від 17.07.2014 № 25663/02, в частині, що до цього часу є невиконана, є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про зобовязання відповідачів виконати рішення суду, то колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 9 ст. 267 КАС України надано право позивачу звернутися з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Водночас набрання рішенням суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообовязковою, є незмінною та остаточною та може бути виконана примусово.

Субєкт владних повноважень не може бути зобовязаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання постанови суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАСУ" від 13.03.2017 №3.

Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає обєкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не має права зобовязувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми КАС України, зокрема те, що виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження, а тому вимоги ОСОБА_2 у частині зобовязання обох відповідачів виконати судове рішення задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

При цьому КАС України передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням рішень в адміністративних справах це зобовязання судом субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (стаття 267 КАС України) та шляхом вирішення і розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби (стаття 181 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Указаній нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163, абзацу пятого пункту 4 частини першої статті 207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної може бути встановлений судом строк для подання субєктом владних повноважень відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення субєктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобовязання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Системний аналіз наведених норм Кодексу дає підстави для висновку, що зобовязання субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обовязок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення субєктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Разом із цим варто зазначити, що вказаною вище статтею КАС України встановлено право, а не обовязок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобовязати субєкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Системний аналіз наведених норм Кодексу дає підстави для висновку, що встановлення судового контролю за виконанням рішення субєктом владних повноважень - відповідачем, можливо лише під час ухвалення судового рішення.

Зазначений висновок суду також узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАСУ" від 13.03.2017 № 3.

У звязку з тим, що у справі №802/3745/15-а під час прийняття постанови від 27.01.2016 Вінницький окружний адміністративний суд, а також під час прийняття ухвали від 05.04.2016 Вінницький апеляційний адміністративний суд не встановлювали судовий контроль за виконанням рішення суду і не покладали на відповідачів - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України обовязок чи Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ подавати звіт про виконання постанови суду, вимога ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду заяви протиправність бездіяльності щодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, відповідачі спростували.

Частиною 10 ст. 267 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З огляду на викладене суд залишає заяву ОСОБА_2, подану в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України, без задоволення.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України в адміністративній справі № 802/3745/15-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_7

Судді: ОСОБА_8

ОСОБА_1