Справа № 766/710/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/710/17

категорія: 10.2.4 суддя І інстанції: Хайдарова І.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому заявлено вимоги управлінню Пенсійного фонду України в місті Херсоні, а саме: визнання протиправними дій щодо відмови у визнанні стажу судді, у розмірі 30 років 07 місяців 14 днів, а також дій щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язання включити до стажу судді період проходження строкової військової служби та роботи на посаді слідчого; зобов'язання провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді, у розмірі 90 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді, починаючи з 18 листопада 2016 року, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як при розгляді даної справи судом першої інстанції не враховано, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI втратив чинність на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року.

В свою чергу, положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року не передбачено можливості включення до стажу судді календарного періоду проходження строкової військової служби та перебування на посаді слідчого, що в свою чергу не дає право позивачу на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у перерахунку його довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням стажу судді, у розмірі 30 років 07 місяців 14 днів, а як наслідок зроблено висновок про задоволення позовних вимог, з яким погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, 30 вересня 2016 року набрав чинності новий Закон України Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Абзацом першим та другим пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

В свою чергу, пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 07 липня 2010 року № 2453-VI (у редакції, чинній до 28 березня 2015 року), передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (в редакції, що діяла на день набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 07 липня 2010 року № 2453-VI), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, згідно абзацу другого пункту 31 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (в редакції, що діяла на день набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 07 липня 2010 року № 2453-VI), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Крім того, Конституційним Судом України у Рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначено, що ним вже визнавались неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, а також зауважено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності відмови пенсійного органу у включенні до стажу роботи позивача, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби та роботі на посаді слідчого, а також перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі наданої останнім довідки.

Так, із зібраних матеріалів справи вбачається, що наказом голови Апеляційного суду Херсонської області № 71-ОС від 06 серпня 2015 року позивача звільнено із посади судді Апеляційного суду Херсонської області із 10 серпня 2015 року.

При цьому, з 13 серпня 2015 року позивачу призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у розмірі 82 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (з урахуванням 21 року стажу позивача).

Внаслідок чого, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про включення до його стажу календарний період проходження строкової військової служби та період перебування на посаді слідчого, з метою перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 % розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Проте, пенсійним органом відмовлено у задоволенні отриманої заяви, так як до стажу роботи судді не зараховується робота на посаді слідчого та календарний період проходження строкової військової служби, відповідно до положень ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року.

В свою чергу, колегія суддів не погоджується зі вказаною відмовою пенсійного органу, з огляду на наступне.

В даному випадку, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби та роботи на прокурорських та слідчих посадах.

Внаслідок чого, період проходження позивачем строкової військової служби (02 роки 01 місяць 12 днів) та робота на посаді слідчого (07 років 01 місяць 26 днів) підлягають зарахуванню до стажу роботи позивача.

Тому, враховуючи зазначені періоди, а також стаж роботи позивача на посаді судді, на момент виходу його у відставку, загальний стаж роботи складав 30 років 07 місяців 14 днів, що дає йому право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді відповідного суду.

Даний перерахунок грошового утримання позивача, на думку колегії суддів, є відновленням порушеного права особи на отримання належної виплати у встановленому законодавством розмірі, який був гарантований під час її призначення.

Тому, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що в спірних правовідносинах наявні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу, а як наслідок, вважає протиправними оскаржувані дії пенсійного органу.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 183-2, 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_2