Справа № 826/27415/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.12.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій головного державного виконавця в частині винесення постанови №48192814 від 02.12.2015р. про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн.; визнання протиправною та скасування постанови №48192814 від 02.12.2015р. головного державного виконавця про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.12.2016 року закрито провадження у справі в зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, ухвалу суду, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

При цьому посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, представник позивача в засідання не явився, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 199 ч.1 п.1 та ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін в зв'язку з правильним встановленням судом першої інстанції обставин справи та винесення спірного рішення з дотриманням процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки спірні правовідносини виникли у межах виконання виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва, то даний позов не підсудний Окружному адміністративного суду міста Києва, а повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

За таких обставин, враховуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як встановлено, позивач оскаржує постанову №48192814 від 02.12.2015р. про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. винесену в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №757/33037/14-ц, виданого 08.07.2015р. Печерським районним судом міста Києва щодо зобов'язання ТВБВ №10026/0187 - Головного управління по м. Києву та Київській області ПАТ «Державний ощадний банк України» розкрити інформацію для УПФУ Печерського району м. Києва відносно довіреної особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а саме паспортні дані та адресу місця постійного проживання.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 абз. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними або господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Така правова позиція підтримана також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.06.2015 року у справі № К/800/42840/14.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За правилами статті 383 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Відповідно до вимог статті 384 ЦПК України розгляд таких скарг віднесено до юрисдикції того суду, який видав виконавчий документ.

Апелянт посилається на те, що в Постанові Пленуму ВАСУ №3 від 13.12.2010 року вказано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником виконавчого провадження, спірні правовідносини виникли у межах виконання рішення місцевого загального суду, в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №757/33037/14-ц, виданого 08.07.2015р. Печерським районним судом міста Києва.

Таким чином, колегія суддів приходить до аналогічного з судом першої інстанції висновку, що даний позов не належить до юрисдикції адміністративного суду, а повинен розглядатися місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 по справі №21-3404а15 та від 24.02.2016 по справі №6-3077цс15, які є обов'язковими для адміністративних судів в силу приписів ст. 161 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Також, згідно ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Правова позиція, що даний спір не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства, підтверджується також постановою Верховного суду України від 13 січня 2016 року № 6-2850цс15, що прийнята значно пізніше ніж Постанова Пленуму ВАСУ №3 від 13.12.2010 року, та є обов'язковою для судів в силу ст. 244-2 КАС України.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо повернення позову.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.12.2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.12.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 22.05.2017 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.