Справа № 296/4170/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" травня 2017 р. Справа № 296/4170/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "30" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, третя особа: ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Житомирської міської ради та просила визнати протиправним та скасувати п.29 додатку до рішення 50 сесії Житомирської міської ради 6 скликання від 20.08.2015 року №977 "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном".

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 30 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 24.04.1998 року.

Іншими співвласниками зазначеного будинку є ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.04.2016 року № 56820233.

Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 312 від 12.06.1997 року "Про закріплення за власниками домоволодінь земельних ділянок, надання їх в користування та передачу в приватну власність" за домоволодінням за адресою АДРЕСА_5 закріплено земельну ділянку площею 0,1159 га.

Позивач стверджує, що рішенням виконкому Житомирської міської ради № 400 від 22.06.2000 року земельна ділянка площею 0,0350 га за даною адресою була передана їй у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Крім того, рішенням виконкому Житомирської міської ради № 526 від 31.08.2000 року земельна ділянка площею 0,0545 га за даною адресою була передана позивачу в оренду для ведення городництва строком на 3 роки.

Рішенням Житомирської міської ради № 371 від 02.06.2004 р. земельна ділянка площею 0,0527 га за даною адресою була передана ОСОБА_3 в оренду для ведення городництва строком на 5 років.

В зв'язку з закінченням строку дії договору позивач звернулась до Житомирської міської ради із клопотання про продовження терміну договору оренди, але їй було роз'яснено що на даний час згідно генерального плану міста зазначена земельна ділянка віднесена до земель мало та багатоповерхової забудови, а тому передати її для ведення городництва не має підстав. Крім того, позивачу було роз'яснено, що в зв'язку з тим, що земельна ділянка закріплена за будинковолодінням по Корольова, 23, тому позивач має право оформити право на зазначену земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Колегія суддів зазначає, що зазначені доводи позивача відповідачем не спростовані, оскільки із повідомлення відповідача № 01-17/1878 від 23.06.2016 року слідує, що документи та матеріали, на підставі яких приймалися рішення міськвиконкому від 12.06.1997 р. № 312, від 31.08.2000 р. № 526, а також рішення міської ради від 02.06.2004 р. № 371 в архіві Житомирської міської ради відсутні ( а.с.31).

В подальшому, 19.03.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Житомирської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд.

Рішенням Житомирської міської ради від 20.08.2015 року № 977 ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0503 га по вул.Корольова, 23 в м.Житомирі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (02.01) (без права нового будівництва) (п.28 додатку до рішення).

Окрім того, цим же рішенням п.29 додатку до рішення Житомирської міської ради від 20.08.2015 р. № 977 такий же дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки площею 0,0503 га по вул.Корольова, 23 був наданий ОСОБА_6, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_6.

Не погоджуючись з рішенням ради, позивач заявила цей позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідачем прийняте правомірно.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанцій та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Зі змісту ч.1 ст.118 Земельного кодексу України слідує, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зазначення на карті бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об'єктивної оцінки та відповідні на клопотання заявника, оскільки пошук такої ділянки до повноважень ради не віднесено.

Виходячи із аналізу змісту зазначених статей Земельного кодексу України, дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної власності надається на вільні земельні ділянки, які не перебувають в користуванні у інших фізичних та юридичних осіб.

Житомирською міською радою при прийнятті рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0503 га по вул.Корольова, 23 ОСОБА_6 не було взято до уваги те, що ОСОБА_6 не являється співвласником будинку за адресою м.Житомир Корольова, 23 і ніякого відношення до будинковолодіння та земельної ділянки по вул.Корольова, 23 не має.

Таким чином, земельна ділянка площею 0,0505 га на розробку і відведення якої спірним рішенням надано дозвіл ОСОБА_6 не є вільною.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 312 від 12.06.1997 року "Про закріплення за власниками домоволодінь земельних ділянок, надання їх в користування та передачу в приватну власність" за домоволодінням за адресою АДРЕСА_5 закріплено земельну ділянку площею 0,1159 га., а отже призначена для обслуговування зазначеного житлового будинку та перебуває у користуванні співвласників зазначеного будинковолодіння. Будь-яких рішень органу місцевого самоврядування, які б свідчили про те, що земельна ділянка площею 0,0503 га вилучена у будинковолодіння за адресою АДРЕСА_5 відповідачем не надано.

Відповідачем також не надано доказів того, що ОСОБА_6 подавала до Житомирської міської ради погодження землекористувачів - власників будинковолодіння по вул.Корольова, 23, як це передбачено ч.6 ст.118 ЗК України.

Таким чином, земельна ділянка площею 0,0503 га по вул.Корольова, 23, яка являється частиною вже виділеної земельної ділянки площею 0,1159 га., не може бути використано для будівництва та обслуговування житлового будинку по пров.Левківський,3, а отже місце розташування об'єкта не відповідає вимогам ч.1 ст.118 ЗК України, що було підставою для відмови у наданні дозволу.

Згідно п."г" ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "30" січня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Визнати протиправним та скасувати п.29 додатку до рішення 50 сесії Житомирської міської ради 6 скликання від 20.08.2015 року № 977 "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном".

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано рлзп:

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10025

3- представнику позивача: ОСОБА_4 - АДРЕСА_2, 10000

4- відповідачу: Житомирська міська рада майдан С.П.Корольова,4/2,м.Житомир,10014

5-третій особі: ОСОБА_6 - АДРЕСА_7

6- представнику третьої особи: ОСОБА_5 - АДРЕСА_4, 10001

 - ,