Справа № 826/9555/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9555/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі Видмеденко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (правонаступником якого являється - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Роман Анатолійович) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. (далі - відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2) про: визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) від 04 липня 2014 року № 44408, укладеного між ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом від 18 листопада 2014 року № 6 (згідно переліку); зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду; зобов'язання Фонду включити ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) від 04 липня 2014 року № 44408, укладеного між ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом від 18 листопада 2014 року № 6 (згідно переліку); зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончаров С.І., звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2014 року між ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Вигідний альянс» від 04 липня 2014 року № 44408.

Відповідно до умов п.1.1. зазначеного договору ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» приймає від вкладника на вкладний (строковий) рахунок грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 04 жовтня 2014 року. Згідно п.1.2. Договору процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 20,00 відсотків річних.

Згідно п. 2.1.1 договору про вклад Банк зобов'язується відкрити вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 та прийняти вклад.

Відповідно до п. 2.3.1.цього договору позивач («Вкладник») зобов'язався протягом трьох днів з дати укладання цього Договору про вклад внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок. Внесення суми вкладу оформляється відповідним розрахунково-касовим документом, який підтверджує внесення (перерахування) грошових коштів та зберігається у Вкладника.

Згідно квитанції від 10 липня 2014 року № TR.58713.1450.373 банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. на вкладний (депозитний) рахунок, який був відкритий відповідно до п. 2.1.1 вказаного вище договору.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14 серпня 2014 року № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ», згідно з яким з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова С.І.

Постановою Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ».

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13 жовтня 2014 року № 119 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13 листопада 2014 року та призначено Гончарова С.І. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» строком на 1 рік з 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року.

Листом від 24 грудня 2014 року № 001/3965 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача, що договір банківського вкладу від 04 липня 2014 року № 44408 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.

Вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі - Закон № 4452-VI ), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 ( далі - Положення № 14 ), Інструкцією про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженою Постановою правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 ( далі - Інструкція № 174 ) та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 ( далі - Інструкція № 492 ).

У п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

У ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 цього Закону.

У п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У п.п.4, 6 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Частинами 2, 3 ст. 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно з п. 10.1 Інструкції № 492 закріплено, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Відповідно до п. 2.9 Інструкції № 174, банк ( філія, відділення ) зобов'язані видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію ( другий примірник прибуткового касового ордеру ) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

У п. 1.3 Інструкції № 174 закріплено, що касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

До обов'язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки ( крім зазначених вище ), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є одночасна сукупність таких обставин: 1) особа є вкладником банку в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI, що має підтверджуватися відповідним договором; 2) право такої особи на вклад у Банку підтверджується відповідним банківським документом, зокрема квитанцією про внесення коштів на її рахунок, який повинен відповідати вимогам п. 1.3 Інструкції № 174.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем з ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 04 липня 2014 року № 44408, на підставі п. 2.1.1 якого позивачу було відкрито банківський рахунок № НОМЕР_3.452, що не заперечується відповідачами.

В той же час, судом першої інстанції було встановлено, що кошти на рахунок позивача внесено безпосередньо позивачем у касі банку, що підтверджується копією квитанції від 10 липня 2014 року № TR.58713.1450.373 із призначенням платежу «надходження коштів за депозитною угодою № 44408. Вказана квитанція відповідає вимогам п. 1.3 Інструкції № 174 (а.с. 17).

Відповідно до розділу «класи, рахунки та їх призначення» Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків України затвердженої постановою правління Національного банку України від 17 червня 2004 року № 280:

- рахунок « 1002» призначення рахунку: облік готівки в національній та іноземній валюті в операційній касі відділення банку. За дебетом рахунку проводяться суми готівки, що вносяться до операційної каси для зарахування на рахунки банку (філії) та рахунки клієнтів,

- рахунок « 2630» Короткострокові вклади (депозити) фізичних осіб Призначення рахунку: облік короткострокових вкладів (депозитів) фізичних осіб. За кредитом рахунку проводяться суми коштів, що отримані від фізичних осіб на короткострокові вклади (депозити).

Отже, рахунки НОМЕР_4, НОМЕР_5 є рахунками банку, кошти прийняті від позивача зараховано на рахунок що вносяться до операційної каси для зарахування на рахунки банку (філії) та рахунки клієнтів та переведені на рахунок, на який проводяться суми коштів, що отримані від фізичних осіб на короткострокові вклади (депозити) для подальшого зарахування на рахунок позивача, відкритий відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 04 липня 2014 року № 44408.

Відповідно, позивач, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, є вкладником Банку та має право на зазначений вклад.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що підставами для прийняття відповідачем-1 рішення про визнання нікчемним вказаного вище договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем і Банком, і вчинених за ним операцій стало те, що під час проведення перевірки їх законності Уповноваженою особою Фонду, за її твердженням, було виявлено, що ряд правочинів, в тому числі і правочин позивача були вчинені виключно з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування вкладів щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд гарантування здійснюватиме за рахунок державних коштів, - такі правочини спрямовані на заволодіння державними коштами, а відповідно порушують громадський порядок.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачами не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не наведено, що договір банківського вкладу (депозиту) «Вигідний альянс» від 04 липня 2014 року № 44408 має ознаки нікчемного правочину.

Уповноваженою особою також не надано доказів, які свідчили б про те, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Проте, відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту) від 04 липня 2014 року № 44408, матеріали справи не містять, його існування судом не встановлено.

Разом з тим, відповідачами не надано до суду відповідного вироку суду, постановленого у кримінальній справі, який би підтверджував факт участі позивача у фінансових операціях пов'язаних з незаконним заволодінням чужим майном (грошовими коштами).

А ні в суді першої інстанції, а ні в ході апеляційного провадження відповідачами не надано доказів, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв'язку між правочином, укладеним позивачем з ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», і неплатоспроможністю Банку та/або недобросовісність позивача при його укладанні чи наявність будь-яких інших правових підстав для визнання правочину нікчемним, визначених ст. 38 Закону № 4452-VI.

Так, у ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

За таких обставин твердження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для прийняття відповідачем рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 04 липня 2014 року № 44408, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» і ОСОБА_5, та операцій з внесення грошових коштів на його рахунок, відкритий на підставі цього договору, а отже, рішення Уповноваженої особи, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року № 6, в частині визнання такого правочину нікчемним є протиправним та підлягає скасуванню.

Встановлення судом неправомірності зазначеного рішення відповідача-1, у свою чергу, вказує на протиправність його бездіяльності щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та обумовлює наявність достатніх і необхідних правових підстав для захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання Уповноваженої особи подати Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_5, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду, та задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про зобов'язання Фонду включити його до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду, то колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки вчинення таких дій належить до дискреційних повноважень Фонду, які можуть бути ним реалізовані лише після отримання вказаних вище відомостей про позивача як вкладника від Уповноваженої особи, та в даному випадку здійснені ним ще не були, а отже, адміністративний позов у цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2017 року у справі № 826/1202/15.

При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про те, що укладений договір між позивачем і банком є нікчемним з тих підстав, що 31 березня 2014 року Національним банком України прийнято рішення № 10 БТ «Про застосування до ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» заходів впливу у вигляді обмеження та зупинення здійснення окремих видів здійснюваних операцій» є безпідставними.

Відповідачами та третьою особою під час розгляду справи не доведено, що про наявність зазначеного рішення позивач був повідомлений на момент виникнення спірних правовідносин.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зазначене рішення Національного банку України є банківською таємницею, а тому позивач не міг і не повинен був знати про його зміст.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем - 1 в даному випадку не виконаний.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують, тому колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 41, ч. 4 ст. 196, ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (правонаступником якого являється - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Роман Анатолійович) - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 19 травня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.