Справа № 522/20852/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/20852/16-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Кічмаренко С.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Джабурія О.В.

суддів Вербицької Н.В.

ОСОБА_1

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 017/16, винесений управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 21.10.2016 року; визнання протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 013/16 винесеної відповідачем 26.10.2016 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні вказуючи на їх безпідставність.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 017/16, винесений управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 21.10.2016 року. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення № 013/16, винесеної управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 26.10.2016 року.

На вказану постанову управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, з апеляційною скаргою на зазначене судове рішення звернулась ОСОБА_2, яка також просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_3 є власником 3/10 частин житлового будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, пров. 3-ий Український, 1-В та складається з в цілому з одноповерхової камяної житлової будівлі, жилою площею 60 кв.м., та надвірних споруд на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.1975 року.

Згідно до технічного паспорту від 29.03.2007 року, виданого КП «ОМБТІ та РОН» за реєстровим номером 104-125-46, серед надвірних споруд під літ. «Л» знаходиться сарай загальною площею 12,9 кв.м.,побудований у 1976 році.

Дозвіл на будівництво вказаного сараю було надано виконавчим комітетом Київської районної ради, про зо свідчить копія виписки з протоколу засідання міжвідомчої комісії виконкому Київської районної ради № 7 від 27.07.1976 року.

Зазначений сарай літ. «Л» рішенням виконкому Київської районної ради за № 150 від 01.02.1980 року був узаконений, про що свідчить лист начальника РЖУ, надісланого на адресу ОСОБА_3 Сарай «Л», відповідно до ДСТУ-Н.Б.В.1.2-16:2013 визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності обєкту будівництва (Додаток А), віднесено до ІІ категорії складності.

Заступником начальника інспекційного відділу №1 управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_4 та головним спеціалістом інспекційного відділу №1 управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_5 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, пров. 3-ий Український, 1.

За результатами вказаної перевірки був складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21.10.2016 року, а також протокол про адміністративне правопорушення від 21.10.2016 року та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21.10.2016 року.

Згідно вищевказаного припису ОСОБА_3 визначено вимоги щодо усунення порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 21.11.2016 року з повідомленням управління ДАБК Одеської міської ради про його виконання.

На підставі акту та протоколу за результатами проведеної перевірки було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 013/16 від 26.10.2016 року, якою ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 та ч. 12 ст. 96 КпАП України, та на підставі ч. 2 ст. 36 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Під час здійснення перевірки було зафіксовано, що ОСОБА_3 здійснено будівельні роботи з реконструкції сараю (літ. «Л») під жилу будівлю з прибудовою. На час проведення перевірки встановлено, що будівельні роботи з реконструкції будівлі (літ. «Л») за адресою: м. Одеса, пров. 3-й Український, 1, завершені і не виконуються, будівля експлуатується ОСОБА_3 як житлова. Факт експлуатації будівлі сараю як житлової будівлі підтверджується фото фіксацією (а.с. 43-47).

Враховуючи відсутність відповідної реєстрації повідомлення або декларації про початок виконання будівельних робіт та зафіксований факт будівництва було встановлено, що ОСОБА_3 були виконані будівельні роботи з реконструкції сараю літ. «Л» під жилу будівлю з прибудовою без отримання права на виконання таких робіт.

Вирішуючи справу суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку мав місце саме ремонт допоміжного приміщення сараю, а не реконструкція будівлі.

Колегія суддів не може погодися з означеним висновком суду першої інстанції, вважає його помилковим та таким, що не відповідає дійсним обставинам, виходячи з наступного.

Згідно до ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» реконструкція це перебудова з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у звязку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників; прибудова це вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку.

Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 79 від 24.04.2015 року: господарські (присадибні) будівлі допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.

Згідно з таблицею 3.2а* п. 3.25а* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» сараї призначені для утримання худоби, свійських тварин та птахів.

Таблицею 6-27 «Збірнику укрупнених показників вартості відтворення функціональних обєктів аналогів для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд», затвердженого наказом Фонду державного майна України № 72 від 21.01.2005 року, сараї призначені для зберігання палива та інвентарю.

Як було зазначено вище, перевіркою встановлено проведення будівельних робіт з реконструкції сараю (літ. «Л») під жилу будівлю з прибудовою. Колегія суддів вважає хибними доводи представника позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що кількість та якість речей, які знаходяться у приміщенні, не можуть визначати її функціональне призначення.

Так, відповідно до висновків проведеної перевірки та фото фіксації вбачається, що меблі не лише зберігаються у приміщенні сараю, а використовуються та розташовані за функціональним призначенням, наявні окремі приміщення ванної кімнати з встановленою душовою кабіною, спальні з мякими меблями, кухні з кухонними меблями, які підключені до мереж водо- та електропостачання, обладнані побутовою технікою, тобто експлуатуються як жиле приміщення, а не як сарай.

З огляду на вказані обставини колегія суддів приходить до висновку, що постанова № 013/16 у справі про адміністративне правопорушення від 26.10.2016 р. та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21.10.2016 р. № 017/16 винесені на підставі та за результатом повного та всебічного дослідження всіх обставин в їх сукупності та у відповідності до чинного законодавства, а висновки суду першої інстанції, які стали підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_3, не відповідають фактичним обставинам, не підтверджуються належними і допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної адміністративної справи.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Апелянтами було належним чином обґрунтовано та доведено свої позиції суду.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_2 задовольнити, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2017 року скасувати, ухвалити у справі №522/20852/16-а нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 18.05.2017 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян