Справа № 2-а-621/10/2107
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2011 р.Справа № 2-а-621/10/2107

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу начальника Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_2 та начальника Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_3 (третя особа Управління праці та соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про визнання незаконними дій державного виконавця Шевчук Л.В. та начальника ВДВС ОСОБА_3, зобовязання виконати рішення суду від 25 вересня 2009 року. Крім того, позивач просила визнати незаконною та скасувати постанову від 30 червня 2010 року про повернення виконавчого документу ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 22 квітня 2009 року Генічеським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення. Виконавчий лист предявлено відповідачу для відкриття виконавчого провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Однак 28 вересня 2010 року позивачем отримано постанову державного виконавця від 30 червня 2010 року про повернення виконавчого листа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». На думку ОСОБА_1, повертаючи виконавчий лист без виконання, відповідач порушив норми Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для скасування постанови державного виконавця від 30 червня 2010 року.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Генічеського РУЮ Херсонської області від 30 червня 2010 року про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-а-16, виданого Генічеським районним судом Херсонської області 22 квітня 2009 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, начальник Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального права. Так, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що Відділом державної виконавчої служби Генічеського РУЮ Херсонської області було вжито всі передбаченні Законом України «Про виконавче провадження»заходи для виконання рішення суду, однак у звязку з відсутністю коштів на рахунках УПСЗН Генічеської РДА Херсонської області державний виконавець був вимушений повернути стягувачеві виконавчий лист без виконання, що не позбавляє останнього права на повторне предявлення виконавчого листа до виконання. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2011 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_2 та начальника Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом встановлено, що 22 квітня 2009 року Генічеським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до УПСЗН Генічеської РДА Херсонської області про стягнення недоотриманих сум одноразової грошової допомоги на оздоровлення, відповідно до якого з УПСЗН Генічеської РДА Херсонської області необхідно стягнути на користь позивача щорічну допомогу на оздоровлення за 2004, 2005 та 2007 роки відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Зазначений виконавчий лист ОСОБА_1 предявлено до виконання.

30 червня 2010 року державним виконавцем ВДВС Генічеського РУЮ Херсонської області винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції від 30 червня 2010 року про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-а-16, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем неправомірно повернуто виконавчий лист ОСОБА_1 на підставі ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження»та п. п. 21, 23 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Так, згідно Преамбулі Закону України «Про виконавче провадження»цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 названого Закону визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На підставі ч. ч. 1 та 2 ст. 11 Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження»заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 30 названого Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Як встановлено матеріалами справи, 22 квітня 2009 року Генічеським районним судом Херсонської області було видано виконавчий лист стосовно стягнення на користь позивача з УПСЗН Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 роки та за 2007 рік, який предявлено відповідачу для виконання.

По 30 червня 2010 року у відповідача знаходилось зведене виконавче провадження про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області коштів на виплату допомоги на оздоровлення особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

14 травня 2009 року та 15 липня 2009 року відповідачем направлялись листи на адресу боржника про вжиття заходів щодо виплати коштів стягувачам.

На запити Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області від 10 вересня 2009 року та від 28 вересня 2009 року Управлінням ДКУ в Генічеському районі Херсонської області надано інформацію, що за боржником зареєстровано лише рахунки для фінансування медико-санітарного обслуговування онкологічних захворювань та пільг на медичне обслуговування громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС. При цьому рахунки для виплати сум щорічної допомоги на оздоровлення не зареєстровано.

В процесі примусового виконання судових рішень постановами державного виконавця від 16 вересня та від 30 вересня 2009 року було накладено арешт на грошові кошти УПСЗН Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, однак 01 жовтня 2009 року та 02 жовтня 2009 року названі постанови повернуто Управлінням Державного казначейства України в Генічеському районі Херсонської області, оскільки призначення коштів на рахунках боржника не відповідає економічній сутності заборгованості.

Таким чином, відповідачем вжито передбачені Законом України «Про виконавче провадження»заходи по примусовому виконанню судового рішення за наданим позивачем виконавчим документом, однак виконання судового рішення не закінчено у звязку з відсутністю на рахунках боржника грошових коштів, на які можна звернути стягнення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не проводилося або було проведено частково, повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійсненні державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Із врахуванням викладеного та наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 названого Закону правомірно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві без виконання, що не перешкоджає повторному предявленню виконавчого листа для виконання.

Після відкриття апеляційного провадження у справі позивачем до суду апеляційної інстанції подано заяву від 23 червня 2011 року про залишення справи без розгляду та від 01 листопада 2011 року про закриття апеляційного провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вказаних заяв позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

В заяві позивача від 23 червня 2011 року не зазначено жодної з підстав, які відповідно до ст. 155 КАС України надають суду право залишити позовну заяву без розгляду. При цьому подача ОСОБА_1 заяви від 01 листопада 2011 року свідчить про фактичне відкликання попередньої заяви.

Клопотання позивача про закриття апеляційного провадження у справі, що міститься в заяві ОСОБА_1 від 01 листопада 2011 року, також не підлягає задоволенню, оскільки на підставі ч. 4 ст. 193 КАС України закриття апеляційного провадження у справі можливе лише за умови відмови апелянта від апеляційної скарги. Проте, апеляційне провадження у справі відкрито за апеляційною скаргою начальника Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, від якого не надходило заяви про відмову від апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі пунктів 3 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника Відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: