Справа № 815/1144/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1144/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 5299,12 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області (далі позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 5299,12 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 15.05.2017 року, яка занесена до журналу судового засідання здійснено заміну первинного позивача - Управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області на його правонаступника - Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Управління.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце, дату, та час судового засідання повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вище зазначені підстави, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно Положення «Про Пенсійний фонд України» затвердженого Указом Президента України №384/2011 від 06.04.2011 року Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Процедура реєстрації та обліку платників внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області з 23.04.2010 року за № НОМЕР_1, як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997 року та з 01.01.2011 року як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування..

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 працювала за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 14 Декрету КМ України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 року №13-92 громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту за умови, визначених Декретом (у редакції чинній з 30.07.2010 року по 01.01.2011 року). Оскільки частина фіксованого податку є меншою від суми мінімального страхового внеску, Законом № 1058-ІУ встановлено обов'язок фізичних осіб-підприємців, які є платниками фіксованого податку, здійснювати доплату, розмір якої є різницею між розміром мінімального страхового внеску та сумою страхового внеску, - сплаченого під час перерахування на рахунок державного казначейства суми фіксованого податку.

Єдиний податок або фіксований податок сплачується на рахунок відповідного бюджету в розмірі частини єдиного податку або фіксованого податку, що підлягають перерахуванню до цих бюджетів відповідно до норм Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (з наступними змінами) та Закону України «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

Всупереч цьому, відповідач не здійснила доплату до мінімального страхового внеску, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за 2010 рік в сумі 1540,80 грн.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески до Пенсійного фонду України є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Невиконання цього обов'язку платниками страхових внесків приводить до неповного формування коштів Пенсійного фонду України, і як наслідок, до несвоєчасних виплат пенсій пенсіонерам, що є порушенням ст. 46 Конституції України.

Відповідно до п. 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 8 липня 2010 року № 2461-VI змінено підпункт 4 п. 8 XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058-ІУ, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Суми вказаних доплат розраховуються відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 має узгоджену та несплачену заборгованість перед Управлінням зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка станом на 30.01.2017 року складає 5299,12 грн.

Заборгованість виникла внаслідок несплати ОСОБА_1 страхових внесків за III кварта 2010 року на суму 632,46 грн. (платнику направлено акт № 02-478 від 10.01.2011 року та вимогу про сплату боргу від 14.01.2011 року № Ф-543 У) та за IV квартал 2010 року на суму 656,36 грн. (платнику направлено акт № 02-1209 від 14.07.2011 року та вимогу про сплату боргу від 14.07.2011 року № Ф-1274 У), а також внаслідок несплати єдиного внеску за 2011 рік на суму 4010,30 грн. (платнику направлено акт № 02-53 від 15.02.2012 року та вимогу про сплату боргу від 15.02.2012 року № Ф-85 У).

Згідно з п.п. 5.3.4. Інструкції страхові внески платниками податків, які обрали особливий спосіб оподаткування, сплачується ними за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, до 20 числа поточного місяця за попередній у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду.

Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Частиною 2 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимоги про сплату боргу від 10.01.2011 року № Ф-543 У, від 14.07.2011 року № Ф-1274 У та 15.02.2012 року № Ф-85 У являються виконавчими документами, які не були погашені відповідачем, у звязку з чим були направлені до відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції (далі - відділ ДВС Болградського РУЮ) для подальшого стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Вимога про сплату боргу від 10.01.2011 року № Ф-543 У направлена 10.02.2011 року заявою № 2306/08, на підставі якої державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 24480274, але постанова до управління на надходила.

Вимога про сплату боргу від 14.07.2011 року № Ф-1274 У направлена 22.11.2011 року заявою № 17443/08, на підставі якої державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 30323197 від 25.11.2011 року.

Вимога про сплату боргу від 15.02.2012 року № Ф-85 У направлена 26.04.2012 року заявою № 5082/08, на підставі якої державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 32883397 від 07.05.2012 року.

У звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, вимоги від 10.01.2011 року № Ф-543 У та від 14.07.2011 року № Ф-1274 У повернуті до управління без виконання, про що свідчать постанови від 28.09.2012 року (ВП № 24480274 та ВП№ 30323197).

04.10.2012 року вимоги направлені повторно до відділу ДВС Болградського РУЮ, про що свідчать копії заяв № 11842 та 11843.

Державним виконавцем відділу ДВС Болградського РУЮ винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.10.2012 року ВП № 34730682 та від 05.10.2012 року ВП № 34731106 відповідно.

У звязку з відсутністю боржника за місцем реєстрації та встановленням місця фактичного проживання (м. Одеса, вул. Лугова, 53) вимоги від 10.01.2011 року № Ф-543 У, від 14.07.2011 року № Ф-1274 У та від 15.02.2012 року № Ф-85 У державним виконавцем направлені до другого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ, про що свідчать постанови від 30.06.2015 року ВП № 34730682 та ВП № 34731106 та від 27.06.2015 року ВП № 32883397.

Державним виконавцем Другого Малиновського відділу ДВС відмовлено у відкритті виконавчих проваджень та вимоги повернуті до відділу ДВС Болградського РУЮ, але копії постанов до управління не надходили, незважаючи на те, що управлінням направлено запит від 31.07.2015 року № 7649/08.

Державним виконавцем відділу ДВС Болградського РУЮ винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2016 року ВП № 50110022, ВП № 50110196 та ВП № 50109549 відповідно, але постанови до управління не надходили.

У звязку з реорганізацією виконавчі провадження передані до Ізмаїльського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

16.11.2015 року державним реєстратором зареєстровано припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1

У звязку з ліквідацією боржника як субєкта господарювання (на підставі реєстрації припинення підприємницької діяльності державним реєстратором) Ізмаїльським МВДВС винесені постанови про закінчення виконавчого провадження, ВП № 50110022 від 27.12.2016 року, ВП № 50110196 від 27.12.2016 року та ВП № 50109549 від 21.11.2016 року.

Таким чином, 16.11.2015 року державним реєстратором здійснено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

В постанові Верховного суду України від 4 грудня 2013 у справі № 6-125цс13 зроблено висновок про те, що з огляду на положення статей 51, 52, 598 - 609 ЦК України, статей 47 - 49 Закону України від 14 травня 1992 р. № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Статтею 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено право Пенсійного фонду та його територіальних органів звертатись до суду з позовами про стягнення недоїмки зі сплати страхових внесків.

Крім того, пунктом 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI передбачено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування становить 5299,12 грн. та не погашена останньою.

З урахуванням встановлених фактів, оцінюючи надані позивачем по справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області є обґрунтованими, такими, які підтверджені доказами та відповідають чинному законодавству України, а отже сума заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 5299,12 грн. повинна бути стягнута з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-164 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 5299,12 грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у сумі 5299 грн. 12 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.О. Cтефанов