Справа № 815/6864/16
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6864/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретаряОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного Підприємства "Землі Бессарабії" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року по справі за позовом Приватного Підприємства "Землі Бессарабії" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу про проведення перевірки,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне Підприємство "Землі Бессарабії" звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 30.11.2016 року № 2030 "Про проведення фактичної перевірки ПП "Землі Бессарабії".

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуваний наказ не містить підстав для проведення перевірки, визначених ПК України, у відповідача відсутня інформація про порушення Підприємством вимог законодавства у сфері обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, отже його прийнято безпідставно та всупереч вимог податкового законодавства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Підприємство, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що надана відповідачем в ході розгляду справи інформація про порушення Підприємством податкового законодавства при реалізації пального є неналежним та недопустимим доказом, оскільки вона не перевірялась та не досліджувалась судом першої інстанції. На думку апелянта, підстава для проведення фактичної перевірки мала бути чітко зазначена в наказі про перевірку, одного лише посилання на норму закону є недостатнім.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 30.11.2016 року Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області видано наказ №2030 "Про проведення фактичної перевірки ПП "Землі Бесарабії", яким на підставі пп. 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1 ст. 19-1, ст. 20, пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення касових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв, вирішено провести фактичну перевірку ПП "Землі Бесарабії" за період з 01.04.2016 року по дату закінчення фактичної перевірки, тривалістю 10 діб. (а.с. 55).

06.12.2016 року посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області здійснено виїзд за місцезнаходженням позивача для проведення фактичної перевірки, однак останній відмовився від отримання направлень на проведення перевірки та не допустив представників контролюючого органу до перевірки, про що складено відповідні акти від 06.12.2016 року №221, №222. Також позивач звернувся до суду з позовом про оскарження вказаного наказу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному наказі зазначено підставу проведення перевірки - пп. 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1 ст. 19-1, ст. 20, пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, і у податкового органу були законні підстави для проведення фактичної перевірки. При цьому суд взяв до уваги доповідну записку начальника Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області, з якої вбачається, що відповідно до реєстру податкових накладних окремі підприємства, серед яких ПП "Землі Бессарабії", показували реалізацію пального, а фактично здійснювали реалізацію лише талонів, що призводить до штучного та можливо безпідставного завищення обсягів реалізації пального.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, при цьому зазначає наступне.

Відповідно до пп. 80.1, 80.2, 80.2.5 ст.80 ПК України (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного наказу) фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як встановлено колегією суддів, предметом дискусії у даній справі є питання тлумачення вищенаведеної правової норми, а саме те, чи є обов'язковою умовою для проведення фактичної перевірки платника податків за пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України наявність інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, чи податковий орган, незалежно від наявності такої інформації, вправі проводити фактичні перевірки платника податків під час здійснення функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, за умов, що платник податків здійснює господарську діяльність у цій сфері.

Аналізуючи положення наведеної правової норми, судова колегія приходить до висновку, що підстави, визначені пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України, та розділені словосполученням "а також" є двома окремими підставами для проведення фактичної перевірки.

В свою чергу, для вирішення питання щодо здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, слід перевірити, якими функціями, відповідно до законодавства, наділений податковий орган у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пп.19-1.1.14 п.19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що контролюючий орган наділеній повноваженнями проводити фактичні перевірки щодо дотримання платником податків законодавства під час здійснення господарської діяльності у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, в тому числі і пального, незалежно від наявності інформації про порушення цим платником податків вимог законодавства.

За змістом п. 80.5, п. 80.9 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, а строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється). Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Тобто, в даному випадку, обов'язковою умовою для початку проведення фактичної перевірки є наявність підстав для її проведення та пред'явлення направлення на проведення такої перевірки та наказу про призначення перевірки. При визначенні строків пред'явлення (надіслання) зазначених документів для проведення позапланової виїзної перевірки вказаними нормами передбачено єдину умову - вручити до початку перевірки.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями вищенаведеної правової норми визначено вичерпні підстави для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Зокрема, представників контролюючого органу може бути не допущено до проведення перевірки лише у разі непред'явлення платнику податків направлення на проведення такої перевірки та копії наказу про проведення перевірки або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від допуску до перевірки на інших підставах не дозволяється.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, посадовими особами податкового органу перед початком перевірки предявлено уповноваженій особі позивача направлення на перевірку та копію наказу про проведення фактичної перевірки, в яких зазначено дату видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта який перевіряється, мета, вид (фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку, отже, відповідачем повною мірою дотримано вимог чинного законодавства щодо прийняття наказу про проведення фактичної перевірки позивача та безпосередньо щодо проведення такої перевірки, а відтак позивач не мав законних підстав для недопущення посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки.

Між тим, судова колегія вважає помилковим врахування судом першої інстанції в якості доказу доповідної записки Начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки, як зазначалося вище, для проведення фактичної перевірки ПП "Землі Бессарабії" наявність такої інформації не була обов'язковою, тому з мотивувальної частини судового рішення необхідно виключити посилання на зазначений доказ, яке міститься в абзацах 5,6 сторінки 3 судового рішення.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний спір, проте помилково застосував норми матеріального та процесуального права, судове рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.2 ч.1 ст. 198, ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного Підприємства "Землі Бессарабії" - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року по справі за позовом Приватного Підприємства "Землі Бессарабії" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу про проведення перевірки - змінити в частині обґрунтування судового рішення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_3