Справа № 816/273/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

18 травня 2017 рокум. ПолтаваСправа № 816/273/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Мокіївська сільська рада Чорнухинського району Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край", ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Мокіївська сільська рада Чорнухинського району Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край", ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про скасування наказу №688 - СГ від 02 березня 2015 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 провадження у справі за даним позовом відкрито.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 дану справу прийнято до провадження судді Бойка С.С.

Позивач, представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явилися надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області №688-СГ від 02 березня 2015 року надано дозвіл Мокіївській сільській раді на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 52,4 га кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в адміністративних межах Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області /а.с. 57, т.1/.

Відповідно до інформації Відділу Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області від 14 березня 2016 року №22-1626-0.3-52/2-16 земельна ділянка загальною площею 52,4 га кадастровий номер НОМЕР_1 була поділена від 30 грудня 2015 року відповідно технічної документації з землеустрою щодо поділу земельної ділянки відповідно наказу "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки" від 02 березня 2015 року №688 - СГ головного управління Держеокадастру у Полтавській області /а.с. 56, т.1/.

До матеріалів справи відповідачем надано накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою фізичним особам внаслідок такого поділу земельної ділянки /а.с.60-80, т.2/ та накази про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність фізичним особам /а.с. 46, 48, 50, 52 т.5/.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 4 цього Кодексу правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас, суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Водночас, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2015 року №21-34а15, що має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції відповідно до положень статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області за заявою ОСОБА_1 надало позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 (наказ від 03.12.2014 №5073-СГ, а.с. 106-107, т.3).

Водночас, відповідачем прийнято наказ від 02.03.2015 №688-СГ щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 52,4 га кадастровий номер НОМЕР_1, який став підставою для закриття кадастрового номера НОМЕР_1 та реєстрації земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу з присвоєнням їм інших кадастрових номерів.

Матеріали справи свідчать, що поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 52,4000 га, що перебувала у державній власності Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, закрито 30.12.2015 року на підставі наказу відповідача від 02.03.2015 №688-СГ щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 /том 3 а.с. 108-129/.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі оспорюваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Мокіївською сільською радою Чорнухинського району Полтавської області розроблено землевпорядну документацію про поділ земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та проведено державну реєстрацію тридцяти чотирьох новоутворених земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_9 - НОМЕР_10.

При цьому матеріали справи містять докази про реєстрацію права власності на окремі новоутворені земельні ділянки за:

ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 1,9492 га /т. 3, а.с. 86-91/;

ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 1,5000 га /т. 3, а.с. 198-199/;

ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4 площею 1,8000 га /т. 3, а.с. 68-73/;

ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 площею 1,9899 га /т. 3, а.с. 243-244/;

ОСОБА_6 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6 площею 2,0000 га /т. 4, а.с. 92-93/;

ОСОБА_7 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7 площею 1,9898 га /т. 4, а.с. 29-30/;

ОСОБА_8 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_8 площею 1,9492 га /т. 3, а.с. 80-85/;

ОСОБА_9 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_11 площею 1,9492 га /т. 3, а.с. 74-79/;

ОСОБА_10 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_12 площею 1,7000 га /т. 4, а.с. 66-67/;

ОСОБА_19 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_13 площею 1,7000 га /т. 5, а.с. 236/;

ОСОБА_17 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_14 площею 1,9898 га /т. 5, а.с. 237/;

ОСОБА_18 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_15 площею 0,8 га /т. 5, а.с. 240/;

ОСОБА_16 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_16 площею 1,9899 га /т. 5, а.с. 244/;

ОСОБА_14 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_17 площею 1,5 га /т. 5, а.с. 246/;

ОСОБА_15 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_18 площею 1,99 га /т. 5, а.с. 247/;

ОСОБА_13 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_19 площею 0,5 га /т. 5, а.с. 249/;

ОСОБА_12 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_20 площею 1,3 га /т. 5, а.с. 250/;

ОСОБА_11 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_21 площею 1,3 га /т. 5, а.с. 252/;.

Також зі змісту залучених до матеріалів справи копій поземельних книг та витягів з Державного земельного кадастру судом встановлено, що означені земельні ділянки передані в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край".

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 5 Земельного кодексу України передбачено, що земельне законодавство базується на таких принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

За приписами статей 178, 181 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до статті 324 Цивільного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Як визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Однак, обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є їхня юридична значимість та вчинення безпосереднього впливу на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

Оскаржене за цим позовом рішення відповідача не відповідає наведеним критеріям, оскільки не створює для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, не може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі передачі земельних ділянок у власність чи оренду спір щодо набуття фізичною чи юридичною особою земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

З викладеного вбачається, що з метою належного способу захисту прав позивача в межах наявного спору та з урахуванням правових висновків Верховного Суду України, спір про правомірність оскаржуваного наказу має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а також зустрічних позовних вимог інших осіб щодо правомірності дій відповідача за наслідками прийняття ним рішень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку позивачу, про поділ такої земельної ділянки та про затвердження проектів землеустрою на земельні ділянки, які утворилися внаслідок такого поділу та передачу новоутворених земельних ділянок у власність.

Оскарження результату волевиявлення державного органу з приводу розпорядження землею знаходиться поза сферою адміністративного судочинства.

Так, згідно із пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Мокіївська сільська рада Чорнухинського району Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край", ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про скасування рішення.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Мокіївська сільська рада Чорнухинського району Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край", ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про скасування наказу №688 - СГ від 02 березня 2015 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 травня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко