Справа № 428/4292/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/4292/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі судді Бароніна Д.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні суду у м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського неправомірною та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач вказує, що він з 08.02.1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області на посадах атестованого складу. З 07.07.2014 року по 07.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 27.07.2016 року брав безпосередню участь в проведенні Антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 27 липня 2016 року позивач був звільнений з посади начальника відділу Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області через хворобу. Відповідно до діагнозу і постанови військово-лікарської комісії про причинний звязок захворювання встановлено, що захворювання позивача повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Свідоцтвом про хворобу військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час у звязку із хворобою, повязаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ. З 25 серпня 2016 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності. Відповідно до висновку обласної МСЕК причиною втрати професійної працездатності є хвороба, що повязана з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 27 липня 2016 року наказом № 482 о/с від 25.07.2016 року та, з урахуванням наказу № 597 о/с від 05.09.2016 року, позивача було звільнено зі служби в поліції через хворобу. На день його звільнення вислуга років у календарному обчисленні становила 24 роки 08 місяців 13 днів (у т.ч. час навчання 02 роки 03 місяці 26 днів), у пільговому обчисленні: 35 років 09 місяців 16 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 7 діб. В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Луганській області з заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у звязку із втратою працездатності поліцейського, надавши всі необхідні документи для призначення такої допомоги. Однак, листом від 29.12.2016 року йому було відмовлено у призначенні допомоги та повернутий без виконання повний пакет документів, оскільки випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаних з виконанням службових обовязків або проходженням служби в органах внутрішніх справ статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені. Призначення та виплата одноразової грошової допомоги можлива у разі відповідності висновку МСЕК до випадків, передбачених статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію». Позивач вважає таку відмову та повернення без виконання документів неправомірною, тому що він має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 року. У звязку з цим в позові ОСОБА_1 просить про наступне:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не складання висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та не видання наказу про виплату такої допомоги, як особі, якій визначена інвалідність внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Луганській області скласти висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та видати наказ про виплату такої допомоги;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 117880 (сто сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Відповідач 19 травня 2017 року через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дійшов висновку про можливість ухвалення законного судового рішення в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши та оцінивши надані позивачем та відповідачем письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини

Позивач ОСОБА_1 з 08.02.1996 року по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року по 27.07.2016 року в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області, що не заперечувалося сторонами справи.

25.07.2016 року наказом ГУНП в Луганській області № 482 о/с полковника поліції ОСОБА_1, начальника відділу Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_1 за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено за власним бажанням з 27.07.2016 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 24 роки 08 місяців 13 днів (у т.ч. час навчання 02 роки 03 місяці 26 днів), у пільговому обчисленні: 35 років 09 місяців 16 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 7 діб.

05.09.2016 року наказом ГУНП в Луганській області № 597 о/с про часткову зміну наказу ГУНП в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016 року полковника поліції ОСОБА_1, начальника відділу Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_1 за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено через хворобу з 27.07.2016 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 24 роки 08 місяців 13 днів (у т.ч. час навчання 02 роки 03 місяці 26 днів), у пільговому обчисленні: 35 років 09 місяців 16 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 7 діб.

Відповідно до копії свідоцтва про хворобу № 125, виданого 22.08.2016 року військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» за направленням УКЗ ГУНП України в Луганській області, ОСОБА_1 отримав захворювання, повязане з проходженням служби у органах внутрішніх справ. Був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Згідно виписки з акта огляду Медико-соціальної експертної комісії від 26.08.2016 року серії 12ААА № 441431 позивачу з 25.08.2016 року до 01.09.2017 року встановлено ІII групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з виконанням службових обовязків.

Відповідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 26.08.2016 року серія 12ААА № 005121 встановлено, що рівень втрати професійної працездатності ОСОБА_1 первинно становить 60% згідно із свідоцтвом про хворобу № 125.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 26.08.2016 року серії 12ААА № 441431 позивачу з 25.08.2016 року до 01.09.2017 року встановлено ІII групу інвалідності у звязку із захворюванням, повязаним з проходженням служби в ОВС. Висновок про умови та характер праці: виражене обмеження життєдіяльності.

Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Луганській області із заявою та усіма необхідними документами про призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у звязку із тим, що він отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок хвороби, повязаної з виконанням службових обовязків.

Листом № 5526/111/22/05-2016 року від 29.12.2016 року позивача було повідомлено, що випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травм або каліцтва) повязаних з виконанням службових обовязків в органах внутрішніх справ, статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені. Також йому був повернутий пакет документів.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок хвороби, повязаної з виконанням службових обовязків, є неправомірними.

У своїй відмові та письмових запереченнях відповідач не посилається на недостатність документів, поданих позивачем для вплати одноразової грошової допомоги, а обґрунтовує свою бездіяльність неповнотою законодавчих актів. У звязку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги не можлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

16.09.2015 року Кабінет Міністрів України у звязку з прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про Національну поліцію» постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, як особа, яка проходила службу в поліції, втратила працездатність внаслідок захворювання, повязаного з проходженням нею служби, та була звільнена зі служби в поліції саме через хворобу, викликану цим захворюванням.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок № 4), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 року.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Судом було встановлено, що позивач отримав захворювання (хворобу) під час виконання своїх службових обовязків, про що свідчать копії виписок та довідок МСЕК, свідоцтва про хворобу, які наявні у матеріалах справи.

Фактичною підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги стало те, що за позицією відповідача, хвороба позивача, як зазначено в копіях виписок та довідок МСЕК, повязана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не в поліції. У звязку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги неможлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

З такими доводами відповідача суд не погоджується з наступних підстав.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Отже, дія затверджених цими Постановами Порядків поширюється на працівників міліції.

В той же час, встановлені обставини справи свідчать про те, що на час встановлення позивачу інвалідності він проходив службу в поліції, звільнено позивача також зі служби в поліції. Тобто, на час виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, він був поліцейським, а не працівником міліції, тому посилання відповідача на положення вказаних постанов КМУ є безпідставними.

Крім цього, наказом МВС України № 916 від 12 вересня 2016 року внесено зміни до Порядку № 4, відповідно до яких пункт 5 розділу I доповнено підпунктом 4.

Відповідно до пп. 4 п.5 розділу I Порядку № 4 визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі, зокрема, втрати працездатності поліцейського, а саме: повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, на теперішній час і Порядок №4 визначає таку підставу для призначення одноразової грошової допомоги як втрата працездатності поліцейського, повязана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, згідно із ч. 5 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію» якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Отже, з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи підтверджують наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, у звязку із втратою працездатності та визначенням інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції (п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію»).

Посилання представника відповідача на те, що відповідач правомірно не складав висновок про відмову у призначенні допомоги позивачу, на думку суд є повністю необгрунтваними з огляду на те, що згідно із п. 1, 2 розділу 4 Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у пятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, відповідач мав скласти висновок про призначення відповідної допомоги та видати відповідний наказ, проте замість цього відмовив позивачу у призначенні допомоги у формі листа. У звязку із викладеним вимоги про визнання дій Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги та невидання відповідного наказу протиправними, а також вимоги про зобовязання скласти відповідний висновок та видати відповідний наказ підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір одноразової грошової допомоги, яку просить зобовязати призначити та виплатити позивач, суд враховує, що згідно із п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, в разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності ІII групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, в разі набрання цією постановою суду законної сили, буде прийнято саме на підставі цієї постанови, тобто рішення про виплату вважатиметься таким, що прийнято в 2017 році, а отже 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2017 року дорівнюватиме 112000 грн. (70 х 1600 грн.) Саме в такому розмірі слід зобовязати відповідача призначити та виплатити позивачу суму одноразової грошової допомоги, в той час як вимога позивача про визначення суми одноразової грошової допомоги на підставі розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 травня 2017 року є безпідставною та не відповідає редакції п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію».

З метою утвердження єдності системи судів загальної юрисдикції, яка забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), суд вважає за необхідне вказати, що аналогічна судова практика щодо вирішення подібних спірних правовідносин міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 року по справі № 800/30467/16, ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі № 428/959/17, постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 року по справі № 825/1394/16, ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 року по справі № 335/9056/16-а, ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 року по справі № 373/1188/16-а, тощо.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сум одноразової грошової допомоги суд зазначає, що вказана вимога фактично є вимогою про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити допомогу. Більш того, така вимога про «стягнення» не відповідає змісту ст. 105 КАС України.

З метою забезпечення зрозумілості судового рішення та недопущення подвійної виплати позивачу належних йому сум, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сум одноразової грошової допомоги, при цьому точна сума допомоги, яка має бути виплачена позивачу, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України буде вказана в резолютивній частині постанови в абзаці про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити таку допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно із статтею 94 КАС України, суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій згідно із Законом України «Про судовий збір», а отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 118, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського неправомірною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не складання висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та не видання наказу про виплату такої допомоги внаслідок втрати працездатності поліцейського (визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції).

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Луганській області скласти висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності поліцейського (визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції) та видати наказ про виплату такої допомоги.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Луганській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності поліцейського (визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції) в розмірі 112000 (сто дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.Б. Баронін