Справа № 2-а-2338/10/2170
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2011-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2011 р.Справа № 2-а-2338/10/2170

Категорія:5.8.2Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів- Турецької І.О., ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Іванівської селищної ради Іванівського району Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року по справі за позовом Іванівської селищної ради Іванівського району Херсонської області до начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії Східного відділення в Херсонській області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та рішення недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Іванівська селищна рада Іванівського району Херсонської області звернулася з позовом до начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії Східного відділення в Херсонській області ОСОБА_2, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача із винесення 16.04.2010 р. постанови № 05/31-0011 про накладення на Іванівську селищну раду штрафу за порушення законодавства в галузі електроенергетики та у сфері теплопостачання в сумі 5100 грн. та скасувати вказану постанову.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року у задоволенні адміністративного позову Іванівської селищної ради Іванівського району Херсонської області до начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії Східного відділення в Херсонській області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та рішення недійсним.

В апеляційній скарзі Іванівська селищна рада Іванівського району Херсонської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2009 р. відповідачем проведено обстеження з виконання комплексу заходів із забезпечення стійкої роботи електроенергетичного господарства соціально важливих споживачів електричної енергії в осінньо-зимовий період та в умовах надзвичайних ситуацій.

За результатами обстеження винесено припис № 05/31-0382/1 від 20.11.2009 р., згідно якого голову Іванівської селищної ради зобов"язано здійснити 19 заходів щодо усунення виявлених порушень чинного законодавства.

15.04.2010 р. відповідачем здійснено перевірку виконання позивачем припису від 20.11.2009 р. № 05/31-0382/1, за результатами якої складено акт № 05/31-0011 від 15.04.2010 р.

Відповідно до акту № 05/31-0011 від 15.04.2010 р. встановлено невиконання Іванівською селищною радою п.п.2, 7, 8, 11, 12 припису.

Постановою відповідача від 16.04.2010 р. № 05/31-0011 на Іванівську селищну раду на підставі ст.27 Закону України "Про електроенергетику" накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання припису.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову та вважає, що при вирішенні спірного питання, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно преамбули Закону України "Про електроенергетику" він визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про електроенергетику" державний нагляд в електроенергетиці здійснює, зокрема, державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та інші органи, визначені законодавством України. Державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії мають право давати споживачам та суб'єктам електроенергетики обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень нормативно-правових актів.

Відповідальність суб"єктів господарської діяльності за правопорушення в електроенергетиці передбачена ст.27 Закону України "Про електроенергетику".

Зокрема, згідно ст.27 даного Закону суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів Національної комісії регулювання електроенергетики України, Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж, Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії та порушення умов ліцензій - штраф у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національна комісія регулювання електроенергетики України, державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж, державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії на підставі акта перевірки, оформленого в установленому порядку, за наявності порушень, передбачених цією статтею, видають у межах своєї компетенції суб'єктам господарської діяльності постанови про накладення штрафів за встановленою формою.

Судом першої інстанції було встановлено та не заперечувалося представником позивача, що Іванівська селищна рада у повному обсязі не виконала припис від 20.11.2009 р. № 05/31-0382/1, за що на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач не заперечує самої обставини, що стала підставою для винесення постанови № 05/31-0011 від 16.04.2010 р., однак посилається на відсутність коштів у бюджеті району, внаслідок чого відсутня вина Іванівської селищної ради у невиконанні припису.

Між тим, Закон України "Про електроенергетику" не містить виключень стосовно відповідальності суб"єктів господарської діяльності за невиконання рішень чи приписів у зв"язку з відсутністю коштів.

Крім того, позивачем не виконано пункти припису від 20.11.2009 р. № 05/31-0382/1, які не передбачали виділення бюджетних коштів, а саме: п.2 - особі, відповідальній за експлуатацію електрогосподарства об"єктів Іванівської с/р пройти чергову перевірку знань правил ПТЕЕС у комісії за участю представника Держенергонагляду; п.7 - оформити та затвердити для д/я "Світлячок" Іванівської селищної ради загальні схеми електропостачання, складені для споживання в цілому; п.8 - оформити та затвердити для д/я "Лелеченя" Іванівської селищної ради загальні схеми електропостачання, складені для споживання в цілому; п.11 - представити паспорти пристроїв, що заземляють електрообладнання д/я "Світлячок"; п.12 - представити паспорти пристроїв, що заземляють електрообладнання д/я "Лелеченя".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання безпідставними доводи представника позивача про те, що Іванівська селищна рада не є суб"єктом відповідальності за ст.27 Закону України "Про електроенергетику", так як не являється суб"єктом господарювання в силу ст.8 Господарського кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 5 і 22 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" Кабінетом Міністрів України постановою від 22.02.2008 р. № 75 затверджено критерії розподілу суб'єктів господарювання за ступенями ризику їх діяльності в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання і періодичність здійснення заходів державного нагляду (контролю).

Відповідно до встановлених критеріїв суб'єкти господарювання незалежно від форм власності та видів господарської діяльності з урахуванням значення прийнятого ризику належать до одного з трьох ступенів ризику - високого, середнього та незначного.

До суб'єктів господарювання відповідного ступеню прийнятного ризику належать підприємства і організації та їх виробничі об'єкти - споживачі електричної (теплової) енергії, що мають струмоприймачі відповідної (першої, другої, третьої) категорії з надійності електропостачання, у тому числі органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які наділені господарською компетенцією (стаття 2 Господарського кодексу України), а також підприємства і організації та їх виробничі об'єкти, що проводять господарську діяльність з передачі та постачання електричної енергії магістральними і локальними (місцевими) розподільними мережами (суб'єкти електроенергетики).

Слід зазначити, що Господарський кодекс України визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

При цьому учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно з нормами частини третьої статті 8 Господарського кодексу України господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що згідно до норм частини 1 статті 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством, а також юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність.

Законом України "Про електроенергетику" встановлено, що суб'єкти електроенергетики - це суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від їх відомчої належності та форм власності, що займаються виробництвом, передачею, постачанням електричної енергії та теплової енергії при централізованому теплопостачанні.

У той же час нормою частини другої статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно з нормами частини 7 статті 3 Господарського кодексу України відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами (споживачі теплової енергії, які використовують теплову енергію від власних джерел теплопостачання) є внутрішньогосподарськими та відносяться до видів господарської діяльності і, в частині дотримання вимог законодавства, підпадають під дію Законів України "Про електроенергетику" і "Про теплопостачання".

Відповідно до вимог абзацу шостого частини 1 статті 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Отже, відповідно до вимог статті 27 Закону України "Про електроенергетику" відповідальність за правопорушення в галузі електроенергетики несуть як суб'єкти електроенергетики, так і органи місцевого самоврядування та органи державної влади, в частині господарської діяльності, яку вони проводять.

На підставі вищезазначеного Іванівська селищна рада, як орган місцевого самоврядування, а також суб'єкти електроенергетики, є учасниками відносин у сфері господарювання і відповідно до Положення про порядок накладення на суб'єктів господарської діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.99 № 1312, державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії мають право в установленому порядку накладати на них санкції за порушення законодавства.

Також на думку колегії суддів судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги твердження позивача про те, що за одне й теж порушення до відповідальності притягнуто і Іванівську селищну раду і його голову, оскільки голову Іванівської селищної ради притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.188-20 КУпАП (ухилення від виконання приписів Держенергонагляду), а на Іванівську селищну раду накладано штраф за порушення ст.27 Закону України "Про електроенергетику". Тобто, в даному випадку застосовано різні види відповідальності до різних суб"єктів.

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову відповідає обставинам справи та вимогам закону, а відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією та законами України, тому підстав для скасування ухваленого рішення не вбачається.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Іванівської селищної ради Іванівського району Херсонської області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року по справі за позовом Іванівської селищної ради Іванівського району Херсонської області до начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії Східного відділення в Херсонській області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та рішення недійсним - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: