Справа № 2-а-4069/10/2114
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2011-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2011 р.Справа № 2-а-4069/10/2114

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Мусулевський Я.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона на постанову Комсомольського районного суду м.Херсона від 21 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2010р. ОСОБА_2 звернулася до Комсомольського районного суду м.Херсона з позовом до УПФУ в Комсомольському районі м.Херсона про зобовязання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2007р. по 30.11.2010р.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 10.12.2010р. позовні вимоги в частині стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період часу з 01.01.2007р. по 07.06.2010р. залишено без розгляду на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України.

Постановою Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.12.2010р. позов задоволено. Зобовязано УПФУ в Комсомольському районі м.Херсона провести нарахування та виплату ОСОБА_2 надбавку до пенсії, передбачену ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період часу з 07.06.2010р. по 30.11.2010р. за рахунок коштів Державного бюджету України з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, що підтверджується відповідним посвідченням №146173 від 10.02.1993р.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 19.12.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

У 2010 році зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не вносились та її дія не зупинялась, тому нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернулася до суду з позовом 07.12.2010 року, тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що її права як дитини війни підлягають захисту з 07.06.2010 року.

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни»доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на УПФУ зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд вважає, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якого мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки чинним законодавством іншого визначення розміру мінімальної пенсії за віком не передбачено.

Колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197 ч.1, 198 ч.1 п.1, 200, 206, 254 ч.5 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона залишити без задоволення.

Постанову Комсомольського районного суду м.Херсона від 21 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_1