Справа № 127/4923/17
Суддя: Вохмінова О. С.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4923/17
Провадження № 2-а/127/357/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Невмиваці Я.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови від 28.02.2017 року ВП№52710555, -

в с т а н о в и в:

позов мотивований тим, що відповідно до постанови державного виконавця Сінгаєвської О.М. від 28.02.2017 року ВП№52710555 на управління ПФУ в м.Вінниці накладено штраф 10200 грн. у звязку з невиконанням виконавчого листа у справі №127/9009/16-а, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 18.10.2016 року про зобовязання управління ПФУ в м. Вінниці здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_3 в розмірі 90% від суми заробітної плати відповідно до довідки № 18/217, виданої 09.06.2016 року прокуратурою Вінницької області та виплатити йому різницю між фактично отриманою ним та належною до сплати сумою пенсії з 01.07.2016 року.

Позивач не погоджується із постановою про накладення штрафу від 28.02.2017 року, вважає її безпідставною, необґрунтованою, оскільки відсутні будь-які підстави для його накладення відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», адже управлінням надавались листи про виконання даного рішення, пояснення щодо виконання.

Так, постановою від 24.10.2016 року було відкрито виконавче провадження №52710555 з виконання виконавчого листа № 127/9009/16-а, виданого 18.10.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області. Відповідно до рішення суду управління ПФУ зобовязано здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_3 в розмірі 90% від суми заробітної плати відповідно до довідки № 18/217, виданої 09.06.2016 року прокуратурою Вінницької області та виплатити йому різницю між фактично отриманою ним та належною до сплати сумою пенсії з 01.07.2016 року.

У відповідь на зазначену постанову управлінням був надісланий лист від 08.11.2016 року №6037/06-33-1/09 про обставини, які ускладнюють виконання даного рішення суду.

Проте, 17.11.2016 року позивач отримав вимогу про зобовязання виконання рішення суду до 30.11.2016 року, на що позивач листом від 30.11.2016 року №6461/06-33-1/09 повторно повідомив відділ ДВС про обставини, що ускладнюють виконання даного рішення суду.

Однак, не зважаючи на істотні обставини щодо даного питання, державний виконавець повторно надіслав вимогу від 07.12.2016 року №9270/02.2-27/3, відповідно якої повторно зазначена вимога щодо виконання рішення суду до 15.12.2016 року. На виконання зазначеної вимоги позивач надав лист від 15.12.2016 року №6829/06-33-1/09, повідомивши відділ про обставини, що ускладнюють виконання рішення суду. Позивач надавав також додатковий лист від 27.01.2017 року №525/06-32-1/09 у відповідь на вимогу державного виконавця від 17.01.2017 року про розяснення обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду.

Позивач наголошує на тому, що мав на меті оскаржити у встановленому порядку постанову Вінницького міського суду Вінницької області в справі №127/9009/16-а, однак ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.09.2016 року апеляційну скаргу було повернуто УПФ в м. Вінниці. Управління повторно (02.11.2016 року) звернулось до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на постанову суду та із заявою про зупинення виконання постанови суду в справі №127/9009/16-а, але судом було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження. 08.02.2017 року було відкрито касаційне провадження із зазначеного питання.

На думку позивача, державним виконавцем не було враховано зазначених обставин, які є суттєвими, такими, що могли б вплинути на хід виконавчого провадження та із перевищенням ним своїх повноважень.

Позивач просив скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 про накладення на управління ПФУ в м. Вінниці штрафу в сумі 10200 грн. від 28.02.2017 року у виконавчому провадженні №52710555.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, пояснила, що на даний час рішення суду виконано фактично та у повному обсязі і просила про скасувати постанову державного виконавця від 28.02.2017 року про накладення штрафу в сумі 10200 грн.

В судовому засіданні представник відділу ДВС ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що на виконанні постанова суду про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 знаходились з жовтня 2016 року. Протягом тривалого часу рішення суду не виконувалось, офіційного документа про зупинення виконання рішення суду позивач не надавав. У звязку з тривалим невиконанням рішення суду без поважних причин на позивача накладались штрафи, зокрема, 28.02.2017 року в сумі 10200 грн. На даний час рішення суду виконано, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №127/9009/16-а закінчено.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду від 03.08.2016 року № 127/9009/16-а зобовязано управління ПФУ в м. Вінниці здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_3 в розмірі 90% від суми заробітної плати відповідно до довідки № 18/217, виданої 09.06.2016 року прокуратурою Вінницької області та виплатити йому різницю між фактично отриманою ним та належною до сплати сумою пенсії з 01.07.2016 року.

Постановою державного виконавця від 24.10.2016 року було відкрито виконавче провадження №52710555 (а.с. 12).

Листом від 08.11.2016 року управління ПФУ в м. Вінниці (а.с. 17) повідомляло відділ ДВС про те, що з ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду Вінницької області від 23.09.2016 року про повернення апеляційної скарги в справі №127/9009/16 управління не погоджується і оскаржує її в касаційному порядку. Тому вважають, що факт подання апеляційної скарги на постанову суду №127/9009/16-а є істотною обставиною, яка перешкоджає здійсненню будь-яких дій щодо виконання рішення суду до вирішення питання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

17.11.2016 року державний виконавець надіслав вимогу позивачеві з пропозицією надати документальне підтвердження щодо виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області №127/9009/16-а до 30.11.2016 року (а.с. 16-17).

Листом від 30.11.2016 року управління ПФУ в м. Вінниці (а.с. 18-19) повідомило відділ ДВС про те, що з ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду Вінницької області від 23.09.2016 року в справі №127/9009/16-а управління не погоджується і оскаржуєїї в касаційному порядку. Зважаючи на подання апеляційної скарги на постанову суду №127/9009/16-а є істотною обставиною, яка перешкоджає здійсненню будь-яких дій щодо виконання рішення суду та провадженню виконавчих дій, пропонував відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» просив відкласти проведення виконавчих дій на строк 10 робочих днів.

07.12.2016 року державний виконавець повторно надіслав вимогу позивачеві з пропозицією надати документальне підтвердження щодо виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області №127/9009/16-а до 15.12.2016 року (а.с. 20-21).

15.12.2016 року управління ПФУ в м. Вінниці повідомило відділ ДВС про подання заяви про зупинення виконання рішення суду №127/9009/16-а (а.с. 22) та просило відкласти проведення виконавчих дій на строк 10 робочих днів.

17.01.2017 року державний виконавець повторно надіслав вимогу позивачеві з пропозицією надати документальне підтвердження щодо виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області №127/9009/16-а до 27.01.2017 року та розяснено про можливість накладення штрафу за невиконання рішення суду (а.с. 23-25).

27.01.2017 року управління ПФУ в м. Вінниці надало відділу ДВС аналогічну відповідь як від 15.12.2016 року (а.с. 25), просило відкласти проведення виконавчих дій на строк 10 робочих днів.

Апеляційна скарга на постанову суду від 03.08.2016 року № 127/9009/16-а за позовом ОСОБА_3 була подана 02.11.2016 року (а.с. 26). Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 03.08.2016 року за вихідним від 31.10.2016 року (а.с. 27). Питання про розгляд заяви про поновлення строку у справі №127/9009/16-а призначено в судовому засіданні на 07.12.2016 року (а.с. 29). Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року (а.с. 31-32) було відмовлено в задоволенні заяви управління ПФУ м. Вінниці про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2016 року №127/9009/16-а за позовом ОСОБА_3 (а.с. 32-33).

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року (а.с. 34) було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління ПФУ м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2016 року №127/9009/16-а за позовом ОСОБА_3

Таким чином, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2106 року набрала чинності і підлягала виконанню боржником.

За вихідним від 15.12.2016 року управління ПФУ в м. Вінниці просило Вищий адміністративний суд України зупинити виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2016 року №127/9009/16-а за позовом ОСОБА_3 у звязку з подачею касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року (а.с. 36-37).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.02.2017 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою управління ПФУ в м. Вінниці на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року.

Разом з тим, питання щодо зупинення виконання постанови суду від 03.08.2016 року даною ухвалою не вирішувалось (а.с. 38).

В зв`язку з невиконанням у повному обсязі рішення суду за виконавчим листом №127/9009/16-а, постановою державного виконавця від 28.02.2017 року на боржника управління ПФУ в м. Вінниці накладено штраф 10200 грн. (а.с. 6-7).

Звертаючись до суду з позовом про скасування цієї постанови УПФ в м. Вінниці зазначило, що вважає таку постанову незаконною, прийнятою всупереч фактичним обставинам виконавчого провадження, без нормативно-правового обґрунтування, із перевищенням наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень.

Суд вважає таке твердження позивача необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Органи та посадові особи законодавчої та виконавчої влади не мають повноважень перевіряти правовий зміст судових рішень (п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ч.ч. 1-3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилався позивач у своїх листах, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Однак, державний виконавець не вбачав необхідності застосовувати у даному випадку норми ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» і в межах наданих йому повноважень неодноразово надсилав вимоги позивачеві з пропозицією надати документальне підтвердження виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області №127/9009/16-а та розяснював про можливість накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 63 Закону «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 цього закону також передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведеної норми встановлено, що підставою для накладення штрафу є умисне невиконання боржником рішення суду, що зобовязує боржника вчинити певні дії, які можуть бути виконані лише боржником у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин.

Судом встановлено, що постанову суду з виконання виконавчого листа №127/9009/16-а, виданого 18.10.2016 року, станом на 28.02.2017 року боржником без поважних причин виконано не було.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №52710555 від 31.03.2017 року, рішення суду за виконавчим листом №127/9009/16-а, виданим 18.10.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області виконано фактично та в повному обсязі, про що свідчить лист Управління ПФУ в м. Вінниці, розпорядження та протокол про перерахунок та виплату коштів стягувачу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При оцінці дій державного виконавця, суд вважає, що ним були вчинені всі необхідні дії забезпечення заходів щодо примусового виконання рішення суду неупереджено, ефективно, своєчасно.

Відповідно до ст. ст. 11, 69, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені судом обставини, те, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення про накладення штрафу за невиконання рішення суду, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 159-163, 256 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження»,суд, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів.

Суддя: