Справа № 409/169/17
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Максименко О.Ю.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року справа №409/169/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Василенко Л.А.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області на постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 лютого 2017 року у справі № 409/169/17 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії призначити пенсію на пільгових умовах ,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2017 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3Г.) звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області (далі відповідач, УПФУ в Білокуракинському районі) з вимогами про:

- визнання незаконними дій відповідача у відмові в призначенні пенсії на пільгових умовах та визнання права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 після досягнення 55 річного віку і при стажі роботи не менше 12 років і 6 місяців на зазначеній роботі;

- зарахувати до пільгового стажу період роботи газоелектрозварювальником а колгоспі ім. 21 зїзду КПРС Білокуракинського району Луганської області за період з 22 серпня 1992 року по 17 січня 2000 року;

- зобов'язати відповідача призначити та оформити належним чином пільгову пенсію відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як електрогазозварювальнику працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком виробництв, затверджених КМУ після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років і 6 місяців на зазначених роботах з моменту подання мною заяви про призначення пенсії з 30 грудня 2016 року та стягнути судовий збір (арк. справи 2-3).

Постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 лютого 2017 року вказаний адміністративний позов задоволено, визнано незаконними дії відповідача частині відмови в призначенні пільгової пенсії, зобовязано призначити та оформити належним чином позивачу пільгову пенсію згідно до п. «Б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.12.2016 року (арк. справи 39-41).

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) звернулось до суду з апеляційною скаргою, в доводах якої апелянт вказав, що необхідною умовою для підтвердження пільгового стажу є результати атестації відповідного робочого місця за спірний період, а позивачем не підтверджено, що у спірний період на підприємстві проводилась атестація робочих місць, з урахуванням чого апелянт просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (арк. справи 47- 49).

Сторони просили суд розглядати справу за їх відсутності, про що надіслали на адресу суду відповідні клопотання.

На підставі статті 197 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження на підставі наявних в ній документів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції відповідач рішенням від 12 січня 2017 року за № 167/02-08 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу з посиланням на те, що комісією не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 17 січня 2000 року у звязку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці, таким чином спірним питанням даної справи є наявність підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу вказаний період роботи електрогазозварником в колгоспі ім.. 21 з'їзду КПРС, у звязку з не проведенням у вказаний період атестації робочих місць, та як наслідок, наявність підстав з урахуванням вказаного періоду для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Зазначена постанова набула чинності 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоровя України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Така атестація у відповідності до Порядку № 442 повинна проводитись на підприємстві з 21 серпня 1992 року не рідше одного разу на пять років.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ від 10 вересня 2013 року по справі № 21-183а13.

Проте як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи трудова книжка не містить записів про проведення атестації за спірний період, також в матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, що підтверджують проведення атестації на підприємстві за вказаний період, що з урахуванням норм діючого законодавства не дає право останньому на зарахування вказаного періоду до пільгового стажу у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, у звязку з неприйняттям вищевикладених обставин, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог статті 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області на постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 лютого 2017 року у справі № 409/169/17, - задовольнити.

Постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 лютого 2017 року у справі № 409/169/17, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії призначити пенсію на пільгових умовах, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Суддів: Л.А. Василенко

ОСОБА_2