Справа № 814/1878/16
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1878/16

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусика А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ректора Чорноморського державного університету імені Петра Могили Клименка Леоніда Павловича, Чорноморського державного університету імені Петра Могили, Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного вищого навчального закладу "Дніпропетровський університет імені Альфреда Нобеля", про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та визнання нечинним рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Ректора Чорноморського державного університету імені Петра Могили Клименка Леоніда Павловича, Чорноморського державного університету імені Петра Могили, Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного вищого навчального закладу "Дніпропетровський університет імені Альфреда Нобеля", про визнання неправомірною бездіяльності Ректора Чорноморського державного університету імені Петра Могили Клименка Леоніда Павловича та Чорноморського державного університету імені Петра Могили щодо ненадання позивачці строку, необхідного для вступу на наступний рівень освіти та для переводу до Приватного вищого навчального закладу "Дніпропетровський університет імені Альфреда Нобеля", визнання нечинним рішення Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області від 08 липня 2016 року щодо скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачці та зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області видати посвідку на тимчасове проживання в Україні строком на один рік для продовження навчання у Приватному вищому навчальному закладі "Дніпропетровський університет імені Альфреда Нобеля".

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є громадянкою Республіки Зімбабве, яка прибула в Україну в 2013 році з метою навчання.

За заявою позивачки від 13 вересня 2014 року та на підставі клопотання керівництва Чорноморського державного університету імені Петра Могили щодо продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачці, яка перевелась із Східноукраїнського національного університету імені В.Даля для навчання у ЧДУ імені Петра Могили у період з 01 вересня 2014 року по 05 вересня 2015 року УДМС в Миколаївській області було розглянуто питання та винесено рішення про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачки терміном до 05 вересня 2015 року.

Згідно клопотання керівництва Чорноморського державного університету імені Петра Могили та заяви позивачки від 02 вересня 2015 року Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області продовжило їй строк перебування на території України до 01 вересня 2016 року.

30 червня 2016 року відповідно до наказу Чорноморського державного університету імені Петра Могили № 249-С "Про завершення навчання" позивачку було відраховано з університету на підставі пункту першого частини першої статті 46 Закону України "Про вищу освіту", про що Чорноморським державним університетом імені Петра Могили було повідомлено Управління ДМС в Миколаївській області.

З урахуванням вказаного повідомлення (клопотання) приймаючої сторони та згідно з п.п.2 п. 19 Постанови КМ України від 28 березня 2012 року №251 УДМС України в Миколаївській області прийняло рішення від 08 липня 2016 року про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачці.

Винесення вказаного рішення та повідомлення Управління ДМС в Миколаївській області Чорноморським державним університетом імені Петра Могили про відрахування і стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою під час розгляду справи не було доведено протиправності бездіяльності Ректора Чорноморського державного університету імені Петра Могили Клименка Леоніда Павловича, Чорноморського державного університету імені Петра Могили, а рішення Державної міграційної служби України в Миколаївській області щодо скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянки Республіки Зімбабве ОСОБА_1 прийняте в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Згідно ст.3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон) іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч.12 ст.4 Закону іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Абзацом 3 п.10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №25, передбачено, що посвідка на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною дванадцятою статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", видається на період навчання, який зазначається в документі, що підтверджує факт навчання в Україні.

З наведенного вбачається, що іноземці, які приїхали на територію України з метою навчання законно перебувають на території України саме в період навчання.

Відповідно до п.17 Порядку організації набору та навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 01 листопада 2013 року №1541, навчальні заклади, які надають освітні послуги іноземцям, забезпечують своєчасне подання документів до територіальних органів чи підрозділів Державної міграційної служби України для оформлення зарахованим на навчання іноземцям в установленому законодавством порядку посвідок на тимчасове проживання на період навчання.

Водночас, положеннями статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачені підстави для відрахування здобувача вищої освіти: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.

За змістом п.18 вищевказаного Порядку та п.12 ст.5 Закону вбачається, що навчальний заклад зобов'язаний повідомити центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про відрахування (в тому числі і в зв'язку з завершенням навчання) іноземця або особи без громадянства з такого закладу, про що надає письмове зобов'язання.

Відповідно до п.9 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251, посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки, а також припинення існування умов та підстав для отримання посвідки на тимчасове проживання.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що вмотивованим клопотанням приймаючої сторони про скасування довідки є таке клопотання, підстави та/або обов'язок подання якого передбачено чинним законодавством, в тому числі Законом.

Таким чином, враховуючи наявність факту відрахування позивачки з Чорноморського державного університету імені Петра Могили в зв'язку з завершенням навчання та приймаючи до уваги наявність у учбового закладу обов'язку повідомити ДМСУ про таке відрахування відповідної особи, колегія суддів приходить до висновку, що в діях Ректора Чорноморського державного університету імені Петра Могили Клименка Леоніда Павловича немає ознак протиправності, а тому відповідні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, посилання позивача на допущення Ректором Чорноморського державного університету імені Петра Могили Клименко Л.П. протиправної бездіяльності, що полягала у не наданні позивачці строку, необхідного для вступу на наступний рівень освіти, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки питання вчинення дій щодо надання особі строку для вступу до навчального закладу (продовження навчання) віднесено до повноважень (сфери відносин) того навчального закладу, в якому особа має намір вчитися. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачка бажала продовжити навчання не у навчальному закладі відповідача, а в іншому - Приватному вищому навчальному закладі "Дніпропетровський університет імені Альфреда Нобеля", який, на думку колегії суддів, і повинен вчинювати дії щодо отримання особою можливості законно знаходитись на території України, зокрема, шляхом отримання посвідки на тимчасове місце проживання.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов'язання ДМСУ видати посвідку на тимчасове проживання в Україні строком на один рік для продовження навчання у Приватному вищому навчальному закладі "Дніпропетровський університет імені Альфреда Нобеля" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ні позивачка, ні Приватний вищій навчальний заклад "Дніпропетровський університет імені Альфреда Нобеля" не звертались (як це передбачено діючим законодавством) до міграційної служби з відповідним переліком документів для отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, а тому, відповідно, вказане питання не було розглянуто міграційною службою по суті та остання не виносила жодного рішення з цього приводу. Водночас, колегія суддів зазначає, що суд, зобов'язуючи ДМСУ видати посвідку на тимчасове проживання в Україні фактично підмінив би собою відповідний повноважний державний орган, що є неприпустимим та суперечить нормам права.

З урахуванням клопотання приймаючої сторони та згідно з п.п.2 п.19 Постанови КМУ від 28 березня 2012 року №251, колегія суддів приходить до висновку, що ДМСУ правомірно прийняло рішення від 08 липня 2016 року про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянки республіки Зімбабве ОСОБА_1, а тому останнє не підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні викладеним у адміністративному позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук