Справа № 823/336/17
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/336/17 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Ісаєнко Ю.А.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

за участю представника позивача - Ахмістова О.М., представника відповідача - Кремліної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Азот» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Азот» до Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправними і скасування постанови та розпорядження,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Азот» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправними і скасування постанови про накладення санкції за порушення на ринку цінних паперів №2265-ЦД-1-Е від 07.12.2016 та розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери №1955-ЦД-1-Е від 07.12.2016.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.11.2016 уповноваженою особою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку при здійсненні перевірки ПАТ «АЗОТ» складено акт № 2199-ЦД-1-Е про правопорушення на ринку цінних паперів.

Актом встановлено ознаки порушення ПАТ «АЗОТ» вимог ч. 3 ст. 78 ЗУ «Про акціонерні товариства», а саме: відсутня власна веб-сторінка в мережі Інтернет на якій розміщена інформація визначена п. 1-3, 5, 6, 10, 11, 13-16 частини першої статті 77 Закону України «Про акціонерні товариства», та інформація, визначена частиною третьою статті 35 Закону України «Про акціонерні товариства». Також, даним актом встановлено, що станом на 22.11.2016 на наявній веб-сторінці: ://www.azot.cherkassy.net не розміщена інформація визначена п. 13 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про акціонерні товариства».

На підтвердження вказаних обстави відповідачем надано скрін-шот веб-сторінки: ://www.azot.cherkassy.net з повідомленням «This message created by WinRout Proxy».

22.11.2016 уповноваженою особою комісії винесена постанова про розгляд справи про правопорушення на ринку цінних паперів з подальшим призначення розгляду на 07.12.2016 о 10 год. 00 хв., про яке повідомлено ПАТ «АЗОТ».

07.12.2016 уповноваженою особою комісії на підстав розгляду матеріалів справи про правопорушення на ринку цінних паперів ПАТ «АЗОТ» винесено постанову № 2265-ЦД-1-Е, якою накладено санкцію на ПАТ «АЗОТ» у вигляді попередження та винесено розпорядження № 1955-ЦД-1-Е від 07.12.2016 про усунення порушень законодавства про цінні папери до 13 березня 2017 року.

Вважаючи вищевказані рішенням відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятих ним рішення.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» визначено, що державне регулювання ринку цінних паперів - це здійснення державою комплексних заходів щодо упорядкування, контролю, нагляду за ринком цінних паперів та їх похідних та запобігання зловживанням і порушенням у цій сфері.

Форми здійснення державного регулювання ринку цінних паперів містяться у статті 3 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні", які полягають у: прийнятті актів законодавства з питань діяльності учасників ринку цінних паперів; регулюванні випуску та обігу цінних паперів, прав та обов'язків учасників ринку цінних паперів; видачі ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів та забезпечення контролю за такою діяльністю; забороні та зупиненні на певний термін (до одного року) професійної діяльності на ринку цінних паперів у разі відсутності ліцензії на цю діяльність та притягнення до відповідальності за здійснення такої діяльності згідно з чинним законодавством; реєстрації випусків (емісій) цінних паперів та інформації про випуск (емісію) цінних паперів; проведенні контролю за дотриманням емітентами порядку реєстрації випуску цінних паперів та інформації про випуск цінних паперів, умов продажу (розміщення) цінних паперів, передбачених такою інформацією; створенні системи захисту прав інвесторів і контролю за дотриманням цих прав емітентами цінних паперів та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів; здійсненні контролю за достовірністю інформації, що надається емітентами та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, контролюючим органам; встановленні правил і стандартів здійснення операцій на ринку цінних паперів та контролю за їх дотриманням; проведенні пруденційного нагляду за професійними учасниками фондового ринку в межах діяльності, яка провадиться таким учасником на підставі виданої Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку ліцензії; здійсненні контролю за системами ціноутворення на ринку цінних паперів; здійсненні контролю за діяльністю осіб, які обслуговують випуск та обіг цінних паперів; проведенні інших заходів щодо державного регулювання і контролю за випуском та обігом цінних паперів.

Відповідно до статті 5 вищевказаного Закону державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 78 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство забезпечує кожному акціонеру доступ до документів, визначених пунктами 1-3, 5-11, 13, 14, 16 і 17 частини першої статті 77 цього Закону.

Пунктами 1-3, 5-11, 13, 14, 16 і 17 частини 1 статті 77 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що акціонерне товариство зобов'язане зберігати: 1) статут товариства, зміни до статуту, засновницький (установчий) договір; 2) положення про загальні збори, наглядову раду, виконавчий орган та ревізійну комісію, інші внутрішні положення товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; 3) положення про кожну філію та кожне представництво товариства; 5) принципи (кодекс) корпоративного управління товариства; 6) протоколи загальних зборів; 7) матеріали, з якими акціонери мають (мали) можливість ознайомитися під час підготовки до загальних зборів; 8) протоколи засідань наглядової ради та колегіального виконавчого органу, накази і розпорядження голови колегіального та одноосібного виконавчого органу; 9) протоколи засідань ревізійної комісії, рішення ревізора товариства; 10) висновки ревізійної комісії (ревізора) та аудитора товариства; 11) річну фінансову звітність; 13) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 14) проспект емісії, свідоцтво про державну реєстрацію випуску акцій та інших цінних паперів товариства; 16) особливу інформацію про товариство згідно з вимогами законодавства; 17) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, його внутрішніми положеннями, рішеннями загальних зборів, наглядової ради, виконавчого органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 цього Закону публічне акціонерне товариство зобов'язане мати власну веб-сторінку в мережі Інтернет, на якій у порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, розміщується інформація, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, інформація, визначена пунктами 1 - 3, 5, 6, 10, 11, 13 - 16 частини першої статті 77, та інформація, визначена частиною третьою статті 35 цього Закону.

Строки (терміни) та перелік оприлюднення публічними акціонерними товариствами інформації, що підлягає оприлюдненню відповідно до вимог законодавства, на власному веб-сайті (веб-сторінці) визначено Положенням про розкриття інформації емітентами цінних паперів, затвердженим рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 03.12.2013 № 2826 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2013 за N 2180/24712 (далі - Положення № 2826).

Відповідно до пункту 1, 2 розділу IX Положення № 2826 обов'язок розміщення публічними акціонерними товариствами інформації на власному веб-сайті поширюється з дня, що настає за днем реєстрації Комісією звіту про результати розміщення акцій і видачі свідоцтва про реєстрацію першого випуску акцій та припиняється з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Окрім того, пунктами 3-4 розділу IX Положення № 2826 встановлено, що інформація на власному веб-сайті оприлюднюється державною мовою (якщо інше не передбачено законодавством) із зазначенням дати такого оприлюднення. Публічне акціонерне товариство при розміщенні інформації на власному веб-сайті забезпечує вільний доступ будь-якої особи до такої інформації. Інформація, розміщена публічним акціонерним товариством на власному веб-сайті, перебуває протягом всього терміну діяльності товариства, за винятком інформації щодо документів бухгалтерського обліку, яка перебуває протягом строку, визначеного законодавством для зберігання таких документів.

Згідно до пункту 7 розділу IX Положення № 2826 у разі відсутності у публічного акціонерного товариства будь-якого з документів, розміщення інформації про які передбачено на власному веб-сайті цим розділом, товариство зобов'язане розмістити на власному веб-сайті інформацію щодо відсутності таких документів із зазначенням причин.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідача, станом на дату підписання Акту, а саме 22.11.2016, на наявній веб-сторінці ПАТ «Азот» (http://www.azot.cherkassy.net) не розміщена інформація визначена пунктом 13 частини першої статті 77, що свідчить про порушення ч.3 ст. 78 ЗУ «Про акціонерні товариства».

Як було зазначено вище, відповідно до п.13 ч.1 ст.77 статті 77 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що акціонерне товариство зобов'язане зберігати документи звітності, що подаються відповідним державним органам.

Разом з тим, відповідачем ні в акті перевірки, ні в самій постанові про накладення санкції за порушення на ринку цінних паперів не зазначено конкретного переліку документів звітності, які, на думку відповідача, відсутні на веб-сторінці ПАТ «Азот». Не змогла надати вказаної інформації і представник відповідача під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що принцип правової визначеності є важливою складовою принципу верховенства права. У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення стабільного правового положення людини шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип правової визначеності є різновидом загальних принципів права. Він знаходить своє відображення у джерелах права ЄС і застосовується у практиці ЄСПЛ, є спільним для правопорядків держав - членів ЄС і набуває поширення у праві України.

Закон має бути таким, щоб особи, на яких він може вплинути, могли передбачити можливі рішення на основі цього закону і відповідним чином коригувати свою поведінку.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці підтримує позицію, що правове регулювання, що вводиться в дію державою, має бути максимально ефективним та якісним, а практика його застосування має бути обґрунтованою та сталою.

У справах «Бельведере Альбер'єра проти Італії», «Щокін проти України» Європейський суд вказує на порушення вимоги якості закону та нагадує, що вимога законності означає, що норми внутрішнього права повинні бути достатньою мірою доступними, точними і передбачуваними.

Також, Європейський суд з прав людини під час розгляду справи «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» визначив, що закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності». Тобто, «закон» повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, на скільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія (рішення Європейського суду з прав людини від 23.06.1995 у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства»).

Крім того, у п.52 Рішення у справі «Вєренцов проти України» (Заява № 20372/11) від 11 квітня 2013 року Суд повторює, що вислів «встановлено законом» у статті 11 Конвенції вимагає не лише того, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться. Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість регулювати свою поведінку аби бути здатними - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою його дія.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що верховенство права один з основних принципів демократичного суспільства. В контексті верховенства права якість закону є одним з головних пріоритетів його забезпечення.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на відсутності вичерпного переліку документів звітності товариства, що подається ним відповідним державним органам та відповідно опубліковується на сайті не є підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог законодавства про цінні папери.

Як вбачається з матеріалів справи, на веб-сайті позивача (http://www.azot.cherkassy.net) є розділ під назвою «Акціонерам». В даному розділі в повному обсязі розміщена інформація, визначена ч. 3 ст. 78 Закону.

Станом на дату складання акту - 22.11.2016, на наявній веб-сторінці ПАТ «Азот» (http://www.azot.cherkassy.net) вищавказана інформація була розміщена, що вбачається з скрін-шотів веб-сторінки, датованих 15.11.2016, що були надані позивачем до матеріалів справи під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем не доведено порушення ПАТ «АЗОТ» вимог ч. 3 ст. 78 ЗУ «Про акціонерні товариства».

Відтак, постанова Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про накладення санкції за порушення на ринку цінних паперів №2265-ЦД-1-Е від 07.12.2016 та розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери №1955-ЦД-1-Е від 07.12.2016 є протиправними та підлягають скасуванню.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до п. 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, на підставі пункту 3 статті 198, пунктів 3, 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

За приписами підпункту 5 пункту 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати, про що відповідно до вимог ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає у резолютивній частині постанови.

Частинами першою та другою ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 24 лютого 2017 року №202. При подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1760, 00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 24 березня 2017 року №57.

Враховуючи що адміністративний позов є обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнування на утримання Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на користь ПАТ «Азот» документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Азот» - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Азот» - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати постанову Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про накладення санкції за порушення на ринку цінних паперів №2265-ЦД-1-Е від 07.12.2016.

Визнати протиправним і скасувати розпорядження Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про усунення порушень законодавства про цінні папери №1955-ЦД-1-Е від 07.12.2016.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на користь публічного акціонерного товариства «Азот» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Постанову в повному тексті виготовлено 22 травня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Губська Л.В.