Справа № 823/746/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18 травня 2017 року справа № 823/746/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., перевіривши матеріали адміністративного позову Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,

встановив:

15.05.2017 до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті 16510,39 грн в дохід Державного бюджету України, а саме: (отримувач: УК у Біляївському районі, р/р 0111 у ДКСУ у Одеській області, МФО 828011, , призначення платежу плата за проїзд).

Згідно з ч.2 ст.17, ч.2 ст.18, ч.2 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа підсудна ОСОБА_2 окружному адміністративному суду. Однак позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Ознайомившись із матеріалами позову суддя встановила недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Так, частиною 3 ст.106 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадку, коли його не належить сплачувати.

Абз.2 підп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI Про судовий збір (далі Закон №3674-VI) встановлено, що за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже ставкою судового збору за подання цього позову є 1600,00грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

У прохальній частині адміністративного позову позивач просить відстрочити сплату судового збору за подання вказаного позову майнового характеру у справі, у звязку із обмеженим фінансуванням (відсутність коштів для сплати судового збору).

Згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, також суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до статті 88 КАС України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до положень ст. 132 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Із системного аналізу наведених положень випливає, відсутність фінансування саме по собі не створює виняткових обставин для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Згідно положено ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Як однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 10 КАС України.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору від 05.02.2016 №2, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати. Таку ж позицію підтримав Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25 вересня 2015 року у справі 2а-10730/10/1570.

Зазначена правова позиція також збігається із висновками Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01).

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заявлене позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки обмежене фінансування державної установи не може бути підставою для його відстрочення, оскільки обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду, без надання переваги субєкту владних повноважень.

Крім того, до матеріалів адміністративного позову позивачем не надано доказів щодо вчинення ним будь-яких дій, з метою забезпечення відповідного фінансування для сплати судового збору.

Також, частинами 4, 5 ст.105 КАС України встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

У відповідності до частини 4 статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 48 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

З аналізу переліку підстав для звернення до суду субєкта владних повноважень суддя дійшла висновку, що він повинен мати достатні адміністративні можливості для здійснення визначених йому законом завдань та функцій, і лише у випадках, коли Конституцією чи законами України встановлені судові обмеження його діяльності, він звертається до суду з позовом по суті для отримання судового дозволу. Такі звернення мають бути зумовлені необхідністю виконання покладених на них завдань і функцій, а використовувати свої повноваження вони можуть лише з метою, з якою це повноваження надане.

Субєкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами, як це передбачено частиною 2 статті 19 Конституції України, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення субєктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У звязку з цим визначений законом предмет позову, з яким субєкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

Отже, позивачеві необхідно максимально чітко і зрозуміло сформулювати позовні вимоги, які відповідатимуть частинам 4 - 5 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши при цьому конкретні положення закону, які передбачають можливість звернення позивача до адміністративного суду з такими вимогами.

Врахувавши викладене, суддя дійшла висновку про невідповідність позовної заяви вимогам ст.106 КАС України, що на підставі ч.1 ст.108 КАС України має наслідком залишення позову без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів суддя вирішила надати йому достатній строк для усунення вищенаведених недоліків позову.

Керуючись ст.ст. 17-19, 23, 106, ч.1 ст.108, ст.ст.254-256 КАС України, суддя

ухвалив:

У задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення сплати судового збору у справі відмовити.

Позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без руху.

Позивачу надати строк до 15 червня 2017 року для усунення, викладених у мотивувальній частині ухвали, недоліків позовної заяви.

Розяснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана у Київський апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції у 5 денний строк з дня отримання ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Копію ухвали направити позивачу.

Суддя В.П. Тимошенко