Справа № 711/426/17
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/426/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про оскарження відмови у призначенні дострокової пенсії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області про оскарження відмови у призначенні дострокової пенсії.

15 березня 2017 року ОСОБА_1 подала до суду уточнюючу позовну заяву, яку обгрнутовує тим, що з 1980 року вона розпочала свою трудову діяльність. Має більше 15 років трудового стажу. Неможливість працювати постійно була викликана необхідністю догляду за дитиною-інвалідом, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Її син ОСОБА_2 визнаний дитиною-інвалідом з 1 серпня 1994 року ( тобто у віці 6 років 11 місяців) і з того часу отримував відповідну державну допомогу, передбачену для дітей-інвалідів з дитинства згідно наказу МЗУ України від 5 грудня 1991 року « Про Перелік медичних показань та Порядок видачі медичних висновків дітям - інвалідам з дитинства віком до 16 років», а з 2010 року - є інвалідом 2 групи, який потребує постійного стороннього догляду.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами станом на 6 грудня 2016 року жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Тому, маючи відповідний вік ( 52 роки), стаж роботи 15 років, їй в даний час може бути призначена пенсія за віком як матері дитини-інваліда, яка виховала дитину до восьмирічного віку, тобто пенсія по досягненню нею віку 50 років.

13 грудня 2016 року вона звернулась до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси, з відповідною заявою про призначення пенсії.

Однак листом № 1052/М-10 від 26 грудня 2016 року Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси повідомило її, що відмовляє в призначенні дострокової пенсії із зменшенням загального віку, передбаченого для призначення пенсії та вважає, що наданими в розпорядження відповідача документами не підтверджено права на таку пенсію, тому що її син «був визнаний дитиною-інвалідом після 6 років».

При цьому відповідач послався на п. 3 розділу Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу мають матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку.

Таку відмову відповідача в призначенні дострокової пенсії за віком вона вважає необґрунтованою, безпідставною і такою, що порушує її пенсійні права, а також позбавляє її пенсії, на яку вона має право.

Тому 19 січня 2017 року звернулася в суд з адміністративною позовною заявою про оскарження № 1052/М-10 від 26.12.2016 року відмови, що міститься в листі Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси.

15 лютого 2017 року вона подала повторну заяву про призначення пенсії з усіма необхідними документами до Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси, однак листом № 4182/03 від 7 березня 2017 року відповідач повідомив їй про відмову у призначенні пенсії, оформлену протоколом № 14/2 від 21 лютого 2017 року, зазначивши ті ж самі причини, що зазначалися раніше в листі № 1052/М-10 від 26 грудня 2016 року.

Отже, таку повторну відмову, що міститься в листі № 4182/03 від 7 березня 2017 року, що оформлена протоколом № 14/2 від 21.02.2917 року вона вважає безпідставною і такою, що порушує її пенсійні права.

На підставі ст. 17,19,104, 162 КАС України просить суд визнати відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси Черкаської області в призначенні їй пенсії за віком як матері дитини-інваліда, яка виховала дитину до восьмирічного віку, тобто пенсії по досягненню нею віку 50 років, яка міститься в листі Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси № 4182/03 від 7 березня 2017 року, що оформлена протоколом № 14/2 від 21 лютого 2017 року - протиправною та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області вирішити питання призначення їй пенсії у відповідності до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15лютого 2017 року, тобто з часу звернення за призначенням пенсії.

10 квітня 2017 року представником відповідача подано заперечення на уточнюючу позовну заяву. Згідно заперечення представник відповідача просила у задоволені позову відмовити у зв'язку з тим, що відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років за наявності не менше 15 років страхового стажу мають жінки, які народили та виховали дитину - інваліда до шестирічного віку. 3гідно з п. 2.18 визначеного Порядку, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною - інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідчення одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок ЛКК про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною - інвалідом до досягнення особою вісімнадцяти років (висновок про час настання інвалідності). Медичний висновок на дитину-інваліда з дитинства позивачу видано 20 травня 1997 року. Таким чином позивачем не здійснювалося виховання інваліда з дитинства до встановлення законом віку, оскільки, відповідний статус дитині встановлено після досягнення 6-ти річного віку.

Позивач, ОСОБА_1, та її представник, ОСОБА_4, у судовому засіданні уточнюючі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача, Ренгевич Л.М., просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з підстав викладених в запереченні на уточнюючий адміністративний позов.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У судовому засіданні встановлено, що з 1980 року ОСОБА_1 розпочала свою трудову діяльність, що підтверджується копією трудової книжки. Станом на 15 лютого 2017 року має страховий стаж 17 років 9 місяців та 23 дні.

Позивач має сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом РАЦС Соснівського райвиконкому м. Черкаси від 23 жовтня 1987 року, актовий запис №2043.

ОСОБА_2 визнаний дитиною-інвалідом з 1 серпня 1994 року ( тобто у віці 6 років 11 місяців), що підтверджується копією медичного заключенням №169.

З 1 лютого 2010 року ОСОБА_2 визнаний інвалідом 2 групи, який потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією довідки серія ЧЕР №019738.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами станом на 6 грудня 2016 року жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Відповідно до абз. 4 п. З Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV тимчасово, до прийняття відповідного закону, жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно із під.1 п. 1 ст. 45 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що 13 грудня 2016 року позивач звернулась до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси, з відповідною заявою про призначення пенсії. Однак листом № 1052/М-10 від 26 грудня 2016 року Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси повідомило її, що відмовляє в призначенні дострокової пенсії із зменшенням загального віку, передбаченого для призначення пенсії та вважає, що наданими в розпорядження відповідача документами не підтверджено її права на таку пенсію, тому що син позивача «був визнаний дитиною-інвалідом після 6 років».

15 лютого 2017 року позивачем подано повторну заяву про призначення пенсії до Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси, однак листом № 4182/03 від 7 березня 2017 року відповідач відмовив у призначенні пенсії, що оформлено протоколом № 14/2 від 21 лютого 2017 року.

Суд вважає, що відмова позивачу в призначені пенсії як матері інваліда з дитинства суперечить діючому законодавству, і в цій частині дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси, повинні бути визнанні противоправними.

Інструкція про встановлення груп інвалідності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 7 квітня 2004 року №183 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2004 року за №516/9115, передбачає, що залежно від ступеня обмеження життєдіяльності встановлюють І, II, III групу інвалідності, а також причини інвалідності: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; трудове каліцтво; професійне захворювання; поранення, контузія, травма, каліцтво і таке інше. При цьому зазначений нормативно-правовий акт не встановлює зв'язок причин інвалідності з терміном, коли такі причини були встановлені відповідним закладом.

Посилання відповідача на порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 не може бути підставою для відмови позивачу у призначені пенсії, так як вона зібрала усі необхідні документи, Порядок є нормативно-правовим актом і не має сили закону, тобто суперечити йому не може.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив право позивачки на призначення пенсії відповідно до абз. 4 п. З Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: «Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку».

Згідно п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Тому, визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та його скасування ґрунтується на сукупності підстав, при цьому суд перевіряє не тільки обґрунтованість та правомірність спірного рішення відповідача, а й звертає увагу на те, що рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути прийнято з дотриманням розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи, справедливо.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України на суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийнятих рішень в разі, якщо він заперечує проти задоволення позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах та відповідно до законів України.

На підставі викладеного суд вважає, що дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком є протиправними, тому необхідно зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 15 лютого 2017 року у відповідності до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі наведеного, ст.ст. 2, 10, 11, 69-72, 86, 94 КАС України суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про оскарження відмови у призначенні дострокової пенсії задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком як матері дитини-інваліда, яка виховала дитину до восьмирічного віку, тобто пенсії по досягнення нею 50 років, що оформлена протоколом №14/2 від 21 лютого 2017 року протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 15 лютого 2017 року у відповідності до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови .

Головуючий: Р. В. Демчик