Справа № 810/2026/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/2026/16

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа 810/2026/16

У Х В А Л А

16 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» про роз’яснення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Аніка» (далі – Позивач, ТОВ «Аніка») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі – Відповідач-1, ДФС України), Головного управління ДФС у Київській області (далі – Відповідач-2, ГУ ДФС у Київській області), Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (далі – Відповідач-3, ДПІ у Києво-Святошинському районі) про:

- визнання незаконним та скасування рішення ГУ ДФС у Київській області від 15.01.2016 року №87/10/10-36-11-01-10;

- визнання незаконним та скасування рішення ДФС України від 12.04.2016 року №8112/6/99-99-11-02-02-15;

- зобов'язання Відповідача-3 включити відомості з поданої ТОВ «Аніка» податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період – календарний місяць жовтень 2015 року, доповнення та додатків до цієї декларації, до облікових даних щодо цього товариства в інформаційних базах даних ДФС України.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позову повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Аніка» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків – десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

На адресу Київського апеляційного адміністративного суду 08.05.2017 року надійшла заява ТОВ «Аніка» про роз’яснення ухвали суду від 29.03.2017 року, в якій останнє просило надати відповіді на такі питання:

- чому суддя після одержання апеляційної скарги не керувався принципами верховенства права, адже до апеляційної скарги було додано документ про сплату судового збору, і в цій частині апеляційна скарга відповідає вимогам ч. 6 ст. 187 КАС України?

- чому суддя під час перевірки апеляційної скарги Позивача не керувався принципом законності і керувався умовиводами у постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року №2?

- чому ухвала від 29.03.2017 року у резолютивній частині містить команди, не містить строку та порядку її оскарження і містить висновок про те, що ця ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, а також хто саме має ці команди виконувати?

- чому суддя, постановляючи 29.03.2017 року справі №810/2026/16 ухвалу про залишення апеляційну скаргу без руху апеляційної скарги, діяв як суд, адже у статтях 108 та 189 КАС України прямо зазначено, що таку ухвалу постановляє судді (суддя-доповідач)?

- чому суддя після одержання апеляційної скарги Позивача з’ясовував питання повноти сплати Позивачем судового збору, адже до апеляційної скарги було додано документ про сплату судового збору, і частина шоста статті 187 КАС України не містить положень про необхідність сплати судового збору в установленому законом розмірі?

- чому суддя перевірив не зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, а повноту сплати такого збору, адже Закон України «Про судовий збір» вимагає від суду перевіряти не повноту зарахування судового збору, а лише факт такого зарахування?

- чому суддя поставив допуск Позивача до суду у залежність від повноти (на думку судді) сплати судового збору, адже відповідно до частини першої статті 98 КАС України суд (не суддя) вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою?

- чому суддя, обраний суддею безстроково до дня набрання чинності Законом України від 02.06.2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», продовжує здійснювати свої повноваження як суддя, обраний безстроково з дня набрання чинності цим Законом, адже дія підпункту 3 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України поширюється лише на суддів, які обрані суддями безстроково з дня набрання чинності цим Законом?

- чому перший та третій абзаци частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначають правила та практичний приклад оплати судовим збором подання до суду позовних заяв майнового та немайнового характеру, а дію розташованого між ними абзацу другого частини третьої цієї статті суддя поширив на справу №810/2026/16 за позов лише немайнового характеру з кількома позовними вимогами?

У судовому засіданні представник ТОВ «Аніка» вимоги заяви підтримав з підстав, викладених в останній.

Представник відповідачів проти задоволення вказаної заяви заперечував з підстав її необґрунтованості.

Розглянувши заяву, заслухавши пояснення представника Позивача та думку представника Відповідача, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз’яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз'яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його тяжко виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто роз'яснення рішення суду – це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

У заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Відтак, очевидним є те, що суд може роз'яснити рішення яке підлягає виконанню.

Наведене свідчить про те, що оцінка поняття про незрозумілість судового рішення заявника повинна узгоджуватися зі вимогами статті 170 КАС України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 170 КАС України подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

У розумінні цієї норми необхідність роз'яснення судового рішення виникає тоді, коли воно є нечітким за змістом, неясним і незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть його виконувати. Зі сказаного випливає також, що роз'ясненню підлягає судове рішення, яким суд розв'язав спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов'язки та інтереси учасників спірних правовідносин. Але не підлягає роз'ясненню те, що прийнято з процесуальних питань, які не стосуються суті спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказує на ту чи ту процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.

Наведена правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 10.02.2017 року у справі №810/4033/15.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що в якості підстав для роз’яснення рішення Позивач визначає свою незгоду з мотивами та висновками ухвали суду від 29.03.2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, що, на переконання суду, є підставою для оскарження судового рішення у встановленому процесуальним законом порядку та не охоплюється правовим регулюванням положень ст. 170 КАС України.

Таким чином, оскільки ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 року про залишення без руху апеляційної скарги ТОВ «Аніка» не належить до судового рішення, яким спір вирішено по суті, є чіткою, зрозумілою та належним чином вмотивованою з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, остання не підлягає роз’ясненню в порядку ст. 170 КАС України.

У зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ТОВ «Аніка» про роз’яснення ухвали від 29.03.2017 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 160, 170, 206 КАС України, суд, –

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» про роз’яснення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії – відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк

Суддя Степанюк А.Г.