Справа № 338/1/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4171/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Керод Х.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції України на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року по справі № 338/1/17 за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови інспектора роти № 3 батальйону УПП в м.Івано-Франківську ОСОБА_2 від 09 грудня 2016 року, якою він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 грудня 2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Стефаника в м. Івано-Франківську. У зв'язку з необхідністю поговорити по мобільному телефону здійснив вимушену зупинку тривалістю до 5 хв. Працівник поліції, який в цей час підійшов до його машини, почав висловлювати безпідставні претензії, стверджуючи, що він порушив ПДР - здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території. Представити будь-які докази начебто вчиненого ним правопорушення інспектор відмовився, натомість склав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Даний документ йому було запропоновано підписати, від чого він категорично відмовився, оскільки вважає, що правопорушення не вчиняв, будь-які докази на підтвердження недотримання ним ПДР відсутні. Незважаючи на заперечення своєї вини у вчиненні порушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, протокол про адміністративне правопорушення інспектором складено не було.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Постанову серії АР № 062733 від 09 грудня 2016 року, винесену інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасовано.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом не з`ясовано усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції встановлено та вказано у винесеній ним постанові про факт здійснення зупинки транспортного засобу позивачем, яку кваліфіковано як ніби то вимушену. Хоча згідно ПДР України, вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху. Проте, розмови по телефону аж ніяк не підпадають під тлумачення вимушеної зупинки. Разом з тим приймаючи рішення на користь позивача суд першої інстанції проігноровано фактичне визнання вини позивачем в частині зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити , а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове яким відмовити в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою інспектора роти № 3 батальйону УПП у місті Івано-Франківську ОСОБА_2 від 09 грудня 2016 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України через порушення пункту 15.9 (и) Правил дорожнього руху, оскільки цього числа о 10 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Niva», д.н.з. НОМЕР_2, в м. Івано-Франківську по вул. Стефаника, 1 здійснив зупинку автомобіля ближче 10 м від виїзду з прилеглої території (а.с.4).

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КпАП України визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КпАП України, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального права та неповне зясування обставин справи судом першої інстанції.

Підпунктом «и» п. 15.9 ПДР передбачено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

За змістом ч. 1 ст. 122 КпАП України (в редакції під час вчинення правопорушення) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 222 КпАП України зазначає, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за порушення правил дорожнього руху, ч. 1, 2, 3 ст. 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно з ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» було внесено зміни до ст. 258 КпАП України, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

В результаті внесених змін ч. 4 стала ч. 5 ст. 258 КпАП України, яка встановлює, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З наведеного вище видно, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КпАП України передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Крім цього колегія суддів погоджується з твердженням апелянта про те, що проігноровано фактичне визнання вини позивачем в частині зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, котре зазначено в позовній заяві.

Беручи до уваги наведене, а також те що позивач фактично визнав вину у порушенні ПДР, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволенню позову немає, оскільки відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за порушення ПДР.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції України задовольнити, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року по справі № 338/1/17 скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 18 травня 2017 року