Справа № 826/4287/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4287/16 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І. А. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Парінова А. Б., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Тараненко О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Національної поліції України про скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Національної поліції України про визнання рішення атестаційної комісії щодо начальника відділу протидії хабарництву Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майора поліції ОСОБА_5, - «4- займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції, через службову невідповідність» незаконним, протиправним та нечинним повністю; визнання наказу від 22.02.2016 р. № 113 о/с в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_5 з посади начальника відділу протидії хабарництву управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України; поновлення на посаді начальника відділу протидії хабарництву управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 25 лютого 2016 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, наказом від 07.11.2015 року № 105 о/с ОСОБА_5 призначено на посаду начальника відділу.

20 листопада 2015 року головою Національної поліції України видано наказ № 210 «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві».

Наказом ГУ НП у м. Києві від 02 грудня 2015 року № 137 «Про затвердження персонального складу центральної атестаційної комісії Національної поліції України» затверджено персональний склад центральної атестаційної комісії Національної поліції України.

Центральною атестаційною комісією Національної поліції України проведено з позивачем співбесіду, результати якої оформлено протоколом ОП № 15.00000147.0009361 від 13 січня 2016 року, зі змісту якого вбачається, що за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення члени комісії дійшли до висновку, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, про що зроблено запис в розділ ІV атестаційного листа ОСОБА_5.

22.02.2016 року ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» згідно наказу Національної поліції України № 113 о/с на підставі висновків центральної атестаційної комісії від 16.01.2016 року та висновку центральної апеляційної комісії від 27.01.2016 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580) призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Статтею 47 Закону № 580 встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно з пунктом 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Статтею 58 Закону № 580 передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону № 580.

Так відповідно до частини 1 статті 57 Закону № 580 атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 статті 57 Закону № 580 встановлено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465, організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, належать лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Наведені у частині 2 статті 57 Закону № 580 підстави для проведення атестування є вичерпними.

При цьому, такі підстави для проведення атестації як вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Крім того, положення частини 4 статті 57 № 580 про те, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами, у взаємозв'язку з положенням частини 2 статті 57 Закону № 580 необхідно розуміти таким чином, що у відповідному наказі керівника органу поліції щодо заходів із підготовки та проведення атестування повинно бути зазначено: ім'я поліцейського (перелік імен поліцейських), які підлягають атестуванню; необхідність та підстава атестування щодо кожного поліцейського, який включений до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

В порядку ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем не доведено відповідність мети проведення атестування підставам для її проведення, передбаченим ч. 2 ст. 57 Закону № 580.

Також, за висновком Начальника УЗЕ у Київській області ДЗЕ Національної поліції України підполковником поліції Сумало Н.М. - прямого керівника позивач займаній посаді відповідає.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що проходження переатестації відбулося з боку позивача добровільно.

Колегія суддів вважає, що вказаний довід не нівелює обов'язку відповідача у відповідності до ст. 19 Конституції України діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апелянта про втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження атестаційної комісії не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, позаяк, судом першої інстанції оцінка загальним та професійним навикам позивача не надавалась.

Щодо доводів апелянта про неналежність стягнення втраченого заробітку з відповідача, колегія суддів зауважує, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 1007000 розпорядником бюджетних коштів є Національна поліція України.

Безпосередній роботодавець позивача - Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган НП Законом про ДБ України на 2016 р. в якості розпорядника бюджетних коштів не визначений.

Колегія суддів зауважує, що з п. 16 ч. 4 Р. V Положення про Департамент захисту економіки НП України, затвердженого наказом НП України від 07.11.2015 р. № 81, вбачаються повноваження начальника Департаменту вирішувати питання грошового забезпечення його працівників, проте, у даній справі Департамент правомірно не був залучений до розгляду справи в якості відповідача через специфіку предмету оскарження - наказу, виданого саме Національною поліцією України, а не його територіальним органом.

В сукупності з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що дискреційність внутрішнього розподілу асигнувань та обов'язків щодо фінансування позивача Національною поліцією України, дозволяє їй як розпоряднику коштів на власний розсуд визначити спосіб виконання судового рішення для ефективного забезпечення прав позивача.

В порядку ч. 2 ст. 71 КАС України відповідач належними та допустимими доказами не довів суду апеляційної інстанції існування перешкод для виконання судового рішення в цій частині.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що за змістом частини першої статті 13 та частини першої статті 63 Закону № 580 поліцейський перебуває у службових відносинах із державою в особі центрального органу управління поліцією (територіального органу поліції), а тому належним відповідачем за позовною вимогою про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії є відповідний орган поліції, керівник якого таку комісію створив.

Таким чином, атестаційна комісія не є належним відповідачем у даній справі.

Проте, відповідно до постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 р. № 7 постанова - письмове рішення суду в адміністративній справі, у якому вирішуються вимоги адміністративного позову, тобто є вирішення судом спору по суті.

Ухвала - письмове або усне рішення суду в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов'язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.

У відповідності до п. 13.3 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення тільки у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 202 КАС України, а саме в разі, коли ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, коли розгляд і вирішення справи було здійснено неповноважним судом або в ухваленні постанови брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованою, коли постанова ухвалена чи підписана не тим суддею, який розглянув справу.

Натомість, колегією суддів встановлено, що справа по суті позовних вимог вирішена судом першої інстанції правильно.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що у відповідності до ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, колегія суддів не вбачає підстав для відмови позивачу у гарантованому Конституцією України праві на працю з підстав процесуальної дефектності статусу Центральної атестаційної комісії Національної поліції України за умови участі у справі органу, що її створив, в якості співвідповідача.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення позивача з позовом про оскарження рішення колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачєаються з матеріалів справи, з оскаржуваним рішенням атестаційної комісії від 13.01.2016 р. позивач був ознайомлений 16.01.2016 р.

З адміністративним позовом до суду згідно відтиску штампу відділення поштового зв'язку на конверті позивач звернувся 15.03.2016 р.

В той же час, вказане рішення було оскаржене позивачем до апеляційної атестаційної комісії, що є по своїй суті досудовим врегулюванням спору.

У відповідності до ч. 4 ст. 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відтак, місячний строк на оскарження рішення від 13.01.2016 р. повинен обчислюватися з дати ознайомлення позивачем з рішенням апеляційної атестаційної комісії від 27.01.2016 р.

Проте, матеріали справи (в тому числі, атестаційні листи (а. с. 52, зворот, а. с. 97, зворот)) не містять підпису позивача та дати про його ознайомлення з цим рішенням.

З огляду на викладене, колегія суддів в порядку ч. 2 ст. 71 КАС України відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про пропуск позивачем строку звернення с адміністративним позовом про визнання протиправним рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України з підстав недоведеності обставин, якими відповідач обгрунтовує свої доводи.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду апеляційної інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Національної поліції України про скасування рішення та наказу, поновлення на посаді залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов
(Повний текст ухвали виготовлено 22.05.2017 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Парінов А.Б.