Справа № 2-а-136/09/1409
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р.Справа № 2-а-136/09/1409

Категорія: 10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Єгорова Н.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області на постанову Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання сплатити заборгованість по допомозі по догляду за дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

18.09.2009 року ОСОБА_1 звернулась до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області та просила визнати дії відповідача противоправними та зобов'язати здійснити перерахунок державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року до досягнення дитиною трьох років, т.б. до 14.03.2009р.

Постановою Доманівського районного суду Миколаївської області від 29.10.2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області стосовно не донарахування та недоплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей до 6 років за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. В решті позовних вимог щодо донарахування та виплати даної соціальної допомоги за період з 01.01.2008р. по 14.03.2009р. відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області року подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального та матеріального права та просить скасувати Доманівського районного суду Миколаївської області від 29.10.2009 року, прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні всіх її позовних вимог. Окрім того, в апеляційній скарзі також зазначається, що позивачкою, до того ж, на думку апелянта, було пропущено встановлений законом строк звернення до суду із даним позовом.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

14 березня 2006 року позивач ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_2 та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку.

Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної держадміністрації призначило в квітні 2007 року та проводило нарахування цієї державної допомоги у розмірі, передбаченому абз.3 ч.2 ст.56 Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»- як різницю між 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 90 гривень для незастрахованих осіб та не менш як 23% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб.

З 09.07.2007 року, у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційним положення абзацу 3-го частини 2-ї ст. 56, п.п.7,14 ст.71 Закону України „Про держаний бюджет України на 2007 рік", Управління праці та соціального захисту населення, при зверненні позивачки не призначило та не провело перерахунок за 2007 рік державної допомоги по догляду за дитиною у розмірі, передбаченому Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовлений народженням та похованням" виходячи з прожиткового мінімуму на дитину у віці до шести років.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині не проведення перерахунку та доплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та необхідністю зобов'язання відповідача провести відповідний перерахунок та доплату.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками районного суду, з огляду на наступне.

Так, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на одержання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі, встановленому ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»(в редакції до 28 грудня 2007 року).

З таким висновком суду 1-ї інстанції судова колегія може погодитися лише частково, а саме в частині наявності у позивача права на одержання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Однак, разом з тим, при задоволенні вимог ОСОБА_1 за вказаний період, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема положення ч.1 ст.100 діючого на той час КАС України.

До такого висновку колегія суддів приходить з наступних підстав.

Так, дослідивши всі матеріали справи, судовою колегією встановлено, що за захистом порушеного відповідачем права на отримання названої допомоги за період 2007 2009р.р. ОСОБА_1 звернулася до суду аж 18 вересня 2009 року, хоча її право на отримання цієї допомоги на підставі ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»(в редакції до 28.12.2007р.) виникло у неї ще у 2007 році, т.б. після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, яке у встановленому порядку було опубліковано у липні 2007 року, а тому позивачка повинна була дізнатися про порушення свого права саме в липні 2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

А згідно ч.1 ст.100 КАС України (у вказаній вище редакції), пропущення строку звернення до адміністративного суду - є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, в судових засіданнях суду 1-ї інстанції та запереченнях на позов (а.с.16,18,21), а в подальшому і в апеляційній скарзі, представник відповідача постійно наполягав на тому, що позивачка без поважних причин пропустила встановлений законом строк для звернення до суду із даними позовними вимогами, але суд 1-ї інстанції достатньої уваги на це не звернув та фактично без мотивовано поновив цей строк.

Разом з цим, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, Законом України «Про судоустрій і статус суддів»від 07 липня 2010 року частину 1 ст.100 КАС України викладено в новій редакції, відповідно до якої, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно ч.2 ст.5 діючого КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1, які стосуються права на отримання вищеназваної допомоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, підлягають залишенню без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду з цими вимогами.

Що ж стосується позовних вимог про зобовязання відповідача здійснити перерахунок державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.01.2008р. по 14.03.2009р., то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, також вважає, що вони задоволенню не підлягають взагалі, з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають дитину до трьох років, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Так, ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»(в редакції до 28 грудня 2007 року) передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2008 року, частину 1 ст.15 вищезазначеного Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

ОСОБА_3 України не скасований, Конституційним Судом України в частині викладення в новій редакції частини першої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»неконституційним не визнаний, а тому є чинним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі наведених вище положень чинного законодавства України, судова колегія приходить до висновку про те, що УПСЗН Доманівської райдержадміністрації обґрунтовано було відмовлено позивачці у виплаті їй соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з січня 2008 року по березень 2009 року, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»(в редакції від 28 грудня 2007 року).

Суд же 1-ї інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови в цій частині, звернув на цей факт достатню увагу, в звязку із чим, не допустився помилки.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно із приписами п.п.3,4 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду, на підставі ст.ст.99,100,202,203 КАС України, приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в частині перерахунку соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року - залишити без розгляду, а у іншій частині позову -відмовити.

Керуючись ст.ст.99,100,195,197,198,202,203,205,207,254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області щодо відмови у виплати соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязання здійснити перерахунок щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Золотніков О.С.

ОСОБА_4