Справа № 813/316/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4790/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Носа С.П., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

за участю представника позивача - Іващишин Х.Р.

за участю представника відповідача - Ільницької Х.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Буд Л» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Буд Л» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ БУД Л» (надалі - позивач, ТзОВ «АРТ БУД Л») звернулось з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 20.12.2016 №1-0495.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем невірно застосовано положення законодавства, що регулює питання компенсації працівнику роботи у святкові чи неробочі дні. Так, зокрема, стаття 107 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП) передбачає альтернативну форму компенсації працівнику роботи у святкові чи неробочі дні: або оплата заробітної плати в подвійному розмірі, або, за бажанням працівника, який працював у святковий чи неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. В даному випадку працівники позивача, які згідно з графіком роботи охоронців працювали у святкові чи неробочі дні протягом 2016 року, виявили бажання отримати додаткові дні відпочинку разом з щорічною основною відпусткою, а не отримувати подвійну оплату за роботу у ці дні, про що написали відповідні заяви на ім'я директора товариства. У зв'язку з цим позивач вважає, що товариством не було допущено порушення вимог статті 107 КЗпПУ, відтак відсутні підстави для накладення відповідного штрафу.

Крім цього, відповідачем порушено порядок накладення штрафу, оскаржувана постанова прийнята не уповноваженою на це особою, відтак є протиправною та підлягає скасуванню. Позивач також зазначає, що на даний час діє мораторій на проведення контролюючими органами перевірок суб'єктів господарювання, а тому така перевірка позивача могла бути проведена виключно з дозволу Кабінету Міністрів України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено. Суд виходив з того, що відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Львівської області.

Крім того, обмеження згідно ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76 VIII (далі Закон № 76 VIII) не поширюються на перевірки, які проводяться органами Держпраці.

Відтак, працівники ТзОВ «АРТ БУД Л» ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконували свою роботу у святкові дні згідно з графіком, в межах місячної норми робочого часу, а тому оплата праці за роботу у ці дні повинна була бути проведена в подвійному розмірі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 КЗпПУ.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона позивача покликається на те, що судом першої інстанції не звернуто уваги, що ч. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України за №13 від 24.12.1999 року (далі ППВСУ) стосується саме роботи у надурочний час, а ст. 107 КЗпП України, яка регулює компенсації роботи в святкові та неробочі дні, оплата у подвійному розмірі не є формою компенсації працівнику за роботу у святковий і неробочий день. Так, за бажанням працівника, йому може бути наданий інший день відпочинку, а не проводити оплату в подвійному розмірі. Відтак, жодних обмежень щодо компенсації, законодавство не передбачав, а працівники звернулись із заявами про отримання додаткових днів до відпустки, а не грошову компенсацію, хоча на час перевірки вони звернулись повторно і отримали грошову компенсацію. Судом не звернуто уваги, що відповідачем порушено процедуру накладання штрафу, позаяк позивач не був повідомлений про розгляд подібної справи та таку розглянуто без позивача.

Крім того, обсяг доходу позивача за 2015 рік є менший ніж 20 млн гривень, то відповідач мав право провести перевірку виключно з дозволу КМУ.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідачем винесено припис від 29.11.2016 року № 13/03/193/2381/-1728, яким зобов'язано позивача забезпечити дотримання вимог статті 107 КЗпПУ, та постанову від 20.12.2016 № 1-0495 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на позивача накладено штраф у розмірі 43500 грн.

На виконання вимог припису позивачем донараховано та виплачено ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заробітну плату за роботу у святкові дні в загальній сумі 467,70 грн., про що повідомлено відповідача листом № 25 від 14.12.2016 року.

Відповідно до статті 107 КЗпПУ робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:

1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;

2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;

3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Згідно з абзацом 5 частини 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» на бажання працівника, який працював у святковий або неробочий день, йому може бути надано інший день відпочинку за умови, що робота в цей день виконувалась понад установлену місячну норму робочого часу.

З урахуванням вказаних положень законодавства та висновків Верховного Суду України суд зазначає, що компенсація за роботу у святковий день у вигляді надання працівнику іншого дня відпочинку можлива лише в тому випадку, якщо така робота виконувалась понад встановлену місячну норму робочого часу.

В даному випадку, працівники ТзОВ «АРТ БУД Л» ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконували свою роботу у святкові дні згідно з графіком, в межах місячної норми робочого часу, а тому оплата праці за роботу у ці дні повинна була бути проведена в подвійному розмірі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 КЗпПУ.

Щодо покликання позивача на наявність законодавчих обмежень на проведення контролюючими органами у 2016 році перевірок суб'єктів господарювання, то колегія суддів звертає увагу на те, що на досліджувані правовідносини не розповсюджується дія пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014, оскільки вказаним Законом вносяться зміни до Податкового кодексу України і стосується він суспільних відносин у сфері справляння податків, зборів та інших загальнообов'язкових платежів.

Щодо покликання позивача на неповідомлення його про адміністративний розгляд даної справи, то відповідачем в судовому засіданні долучено реєстр поштових відправлень, який підтверджує скерування на адресу позивача повідомлення про розгляд справи з реєстраційним номером 13/13/193/2381.

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою той факт, що позивачем не оспорюється ні наказ ГУ Держпраці у Львівській області про призначення перевірки, ні припис від 15.04.2016 року № 13-03-193/2381-1728, яким було зобов'язано позивача усунути виявлені порушення та надати у строк до 29.12.2016 року звіт про виконання вимог припису.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Буд Л» залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року у справі № 813/316/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді С. П. Нос
В. П. Сапіга

Повний текст судового рішення виготовлено 23.05.2017 року.