Справа № 242/124/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року справа №242/124/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сіваченка І.В.,

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 22 березня 2017 року у справі № 242/124/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. В позові та в уточненні до нього зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою від 04.03.2016 про призначення пенсії. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (далі Управління) від 22.11.2016 заяву розглянуто повторно, в призначені пенсії відмовлено. Вважає дії відповідача протиправними та просив визнати протиправними дії Управління щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та скасувати протокол розрахунку стажу № 2335 від 22.11.2016, та рішення № 1381 від 22.11.2016; зобов'язати Управління зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 повні робочі місяці за період здійснення ним підприємницької діяльності як фізичної особи - підприємця з 28.12.2003 по 31.10.2009; зобов'язати Управління зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_2 період роботи в ВАТ «Шахтобудівельник» з 13.07.1997 по 10.02.1998; зобов'язати Управління призначити пенсію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) з 02.03.2015; стягнути з Управління за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у розмірі 551,20 грн.; зобов'язати Управління подати до Селидівського міського суду Донецької області звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання постанови після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_2 звернувся до Управління із заявою 28.12.2015 № 4396 про призначення пенсії відповідно до вимог п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788-XII. На період звернення страховий стаж склав 19 років 09 місяців 10 днів, пільговий стаж - 10 років 03 місяці 02 дня. Рішенням Управління від 05.01.2016 № 1299 було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 20 років 06 місяців. На виконання постанови суду від 06.09.2016 заяву було розглянуто повторно. Було перераховано страховий та пільговий стаж, після чого страховий стаж склав 20 років 04 місяці 29 днів, пільговий - 10 років 03 місяці 09 днів. Наявність такого страхового та пільгового стажу обумовлена: зарахуванням до страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 30.09.2009 зайняття підприємницькою діяльністю відповідно до відомостей про сплату страхових внесків; не зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи з 13.07.1997 по 10.02.1998 на ВАТ «Шахтобудівельник» через не відповідність довідки, що підтверджує пільговий характер вимогам п.20 Порядку № 637. Рішенням від 22.11.2016 відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 21 рік. Крім того, з позовом позивач звернувся 01.11.2016, а просить здійснити перерахунок пенсії з 05.12.2012, тобто із порушенням шестимісячного строку звернення.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 22 березня 2017 року у справі № 242/124/17 у задоволенні позовних вимог було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та скасовано рішення Управління № 1381 від 22.11.2016.

Зобов'язано Управління повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_2

Зобов'язано Управління подати до Селидівського міського суду Донецької області звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання постанови після набрання судовим рішенням законної сили.

Постанова мотивована тим, що записи трудової книжки позивача містять посилання на його зайнятість повний робочий день у шахті, а тому підлягають зарахуванню у пільговий стаж. Що стосується стажу підприємницької діяльності позивача, судом першої інстанції зазначено, що до 2010 року Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) не містив порядку визначення розміру фіксованого внеску та не мав визначення особливостей справляння збору на обов'язкове державне пенсійне страхування суб'єктами підприємницької діяльності фізичними особами, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. А зазначені особливості визначалися Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що задовольняючи вимоги позивача щодо зарахування до пільгового стажу період роботи з 13.07.1997 по 10.02.1998 в якості горно робочого підземного з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВАТ «Шахтобудівельник» на підставі записів трудової книжки, судом надано неналежний аналіз ст. 62 Закону № 1788-XII. Окрім того, апелянт вказує, що з зазначеної норми вбачається, що трудова книжка підтверджує наявність трудового стажу роботи, а не пільгового, але суд першої інстанції не врахував зазначене.

Також, задовольняючи вимоги позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець з 28.12.2003 по 31.10.2009, судом першої інстанції надано не належний аналіз ст. 24 Закону № 1058-ІV, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди діяльності залежно від факту та суми сплати страхових внесків.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, 24.10.2016 повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII, п. 2 р. XV Закону № 1058-ІV та Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Рішенням Управління від 22.11.2017 відмовило в призначенні пенсії, у звязку з тим, що відповідно до наданих документів позивача страховий стаж заявника складає 20 років 4 місяця 29 днів: пільговий стаж роботи 10 років 3 місяці 9 днів, в тому числі робота за Списком №1 8 років 2 місяці 2 дні, військова служба 2 роки 1 місяць 7 днів.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що записи трудової книжки позивача містять посилання на його зайнятість повний робочий день у шахті, а тому підлягають зарахуванню у пільговий стаж. Щодо стажу підприємницької діяльності позивача, судом першої інстанції зазначено, що до 2010 року Закон № 1058-ІV не містив порядку визначення розміру фіксованого внеску та не мав визначення особливостей справляння збору на обов'язкове державне пенсійне страхування суб'єктами підприємницької діяльності фізичними особами, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. А зазначені особливості визначалися Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком, з огляду на наступне.

Трудова книжка, відповідно до ст. 48 КЗпП України та згідно п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Згідно ст. 13 п. «а» Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків.

Право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списком №1, виконання яких проводиться на протязі повного робочого дня. При цьому під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу (роз'яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці від 10.05.1994 № 01-3/406-02-2 та № 06-1649).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

Таким чином, відповідно до оформлених належним чином записів трудової книжки БТ - І № 9428864 позивач з 13.07.1997 по 10.02.1998 працював на підприємстві ВАТ «Шахтобудівельник» у якості гірничоробочого підземного з повним робочим днем в шахті (запис № № 3-4, а.с.8). До пільгового стажу зараховується робота працівників, які зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах.

При цьому позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII (за віком).

Щодо розрахунку загального страхового стажу.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-ІV у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, колегія суддів зазначає, що поняття «загальний стаж» і «страховий стаж» не є тотожними, що залишено поза увагою судом першої інстанції.

Позивач стверджує, що він з 28.12.2003 по 31.10.2009 здійснював безперервну підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, який використовував спрощену систему оподаткування та сплачував єдиний внесок, з якого частина коштів перераховувалась до Пенсійного фонду.

Оскільки за розрахунком відповідача, до загального страхового стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії, йому не вистачає менше двох місяців, він просив в судовому порядку зобовязати відповідача зарахувати до такого стажу період з 04.04.2007 по 01.05.2007 та з 05.05.2007 по 01.06.2007.

Таким чином, предметом спору є вимога позивача включити до страхового стажу період з 04.04.2007 по 01.05.2007 та з 05.05.2007 по 01.06.2007.

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу, період квітня-травня 2007 року позивачем було сплачено страхових внесків до пенсійного фонду по 63,25 грн. за кожний місяць, тобто, в розмірі, меншому ніж мінімальний страховий внесок.

З огляду на це, враховуючи приписи статті 24 Закону № 1058-ІV, відповідач зарахував до страхового стажу за період квітня-травня 2007 року не повні місяці, а лише по 4 дні, тобто, пропорційно сумі сплачених страхових внесків.

Колегія суддів підкреслює, що такі дії відповідача повністю відповідають вимогам Закону № 1058-ІV.

При цьому апеляційний суд не бере до уваги посилання позивача на сплату ним страхових внесків в складі сплаченого єдиного податку як підставу для зарахування до страхового стажу повного місяця, за який було сплачено єдиний податку, з огляду на наступне.

Дійсно, Указом Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» (далі Указ № 727/98) було визначено, що підприємці, які перебувають на єдиному податку, приймають участь у формуванні коштів Пенсійного фонду (сплачують до пенсійного фонду 42% сум єдиного податку).

Слід зауважити, що Управлінням включено до загального страхового стажу періоди, за які сплачено такі кошти (по 4 дні протягом спірного періоду квітня травня 2007 року).

Правові підстави для включення до загального страхового стажу повних місяців спірного періоду за Законом № 1058-ІV відсутні.

При цьому колегія суддів зауважує, що факт припинення дії Указу № 727/98 лише в 2011 році Законом України від 04.11.2011 № 4014-VІ не має суттєвого значення для правильного вирішення справи, оскільки Закон № 1058-ІV набрав чинності 01.01.2004 та відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, твердження позивача про необхідність зарахування до страхового стажу повні місяці квітня травня 2007 року не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до вищевикладеного та з огляду на наявні документи у матеріалах справи, страховий стаж заявника складає 20 років 4 місяця 29 днів.

Враховуючи те, що загальний страховий стаж роботи позивача становить 20 років 4 місяці 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах (п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ), то відповідач дійшов правильного висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії.

Крім того, у звязку з тим, що ОСОБА_2 не має право на призначення пенсії, тому і немає підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 13.07.1997 по 10.02.1998 до пільгового періоду роботи на ВАТ «Шахтобудівельник».

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Управління про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити певні дії.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не встановив належним чином обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову. Відтак, постанова місцевого суду підлягає скасуванню у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області задовольнити.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 22 березня 2017 року у справі № 242/124/17 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов