Справа № 2-а-10739/10/1570
Суддя: Алєксєєв В.О.
Дата ухвалення: 2012-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2012 р.Справа № 2-а-10739/10/1570

Категорія:3.4Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Алєксєєва В.О.

суддів Кравченко К.В.,

ОСОБА_1

при секретарі Кауновій Ю.С.

з участю: ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3, перекладач ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 до Державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання рішення недійсним та зобовязання надати статус біженця в Україні,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання рішення Державного комітету України у справах національностей та релігії за №477-10 від 28 вересня 2010 року про відмову в наданні статусу біженця з моменту його прийняття та зобов'язання надати статус біженця в Україні.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 про відмову в наданні статусу біженця нечинною та зобовязання надати статус біженця в Україні відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 народився в Демократичній республіці Конго в м. Кіншаса, є громадянином ДР Конго, за національністю - конголежець, етнічна група - саката, за віросповіданням - християнин-католик. До України позивач потрапив 24 лютого 2009 року за студентською візою з метою навчання, проживав в м. Києві в гуртожитку Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченко.

25 серпня 2009 року закінчив підготовчий факультет університету ім. Т.Г. Шевченко, отримав довідку (направлення) для навчання в Тернопільському державному технічному університеті ім. Івана Пулюя та з жовтня 2009 року по 23 грудня 2009 року проживав в м. Тернополі. До м. Одеси прибув з метою отримання статусу біженця.

30 березня 2010 року позивач звернувся до Управління міграційної служби в Одеській області з заявою №55 про надання статусу біженця, в якій зазначив, що його батько є представником політичної партії Mouvement de liberation Conge, займав посаду секретаря пропаганди та інформації філіалу партії від мікрорайону Кіншаса Mout-Amba, яка є опозиційною партією, та президента якої було заарештовано в травні 2009 року через причетність у геноциді проти народності уту. Також позивач у заяві про надання статусу біженця зазначив, що в ДР Конго почали розшукувати лідерів партії, які підтримували президента та 25 серпня 2009 року батько та вся родина позивача зникли, та невідомо де перебувають.

Про зазначені події йому стало відомо в жовтні 2009 року від дядька, який проживає у Монголії, у звязку з чим він боїться повертатися до ДР Конго, оскільки боїться за своє життя, та за те, що його заарештують.

30 березня 2010 року начальником Управління міграційної служби в Одеській області було видано наказ №23 про дозвіл у прийнятті заяви про надання статусу біженця громадянина ДР Конго ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3.

23 квітня 2010 року начальником управління міграційної служби в Одеській області було видано наказ №30 про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця громадянина ДР Конго ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3.

10 серпня 2010 року за результатами проведення інтерв'ю та вивчення матеріалів справи Управлінням міграційної служби в Одеській області було зроблено висновок щодо відмови в наданні статусу біженця громадянину ДР Конго ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3.

28 вересня 2010 року Державним комітетом України у справах національностей та релігій за результатами розгляду особової справи №10/56 ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3, громадянина ДР Конго було прийнято рішення №477-10, яким було вирішено підтримати висновок Управління міграційної служби в Одеській області та відмовити у наданні статусу біженця.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 звернувшись до органів міграції не навів аргументації своїх побоювань щодо особистої небезпеки та переслідувань на батьківщині та висунув неправдоподібну та таку, що не викликає довіри особисту історію, у зв'язку з чим міграційні служби прийшли до вірного висновку, що дійсною причиною виїзду позивача із країни походження є економічна міграція.

Судова колегія погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно 2 абзацу ст. 1 Закону України "Про біженців" (в редакції, яка була чинна на момент звернення до суду), біженець це особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідань, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до вимог абзацу четвертого ст. 10 Закону України "Про біженців" статус біженця не надається особі, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені абзацом 2 ст. 1 цього Закону, відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 вказував, що для нього існує реальна загроза переслідувань за ознаками політичних переконань в разі повернення до Демократичній республіці Конго, а також вказував, що він не повинен надавати докази, що у разі повернення на батьківщину він стане жертвою переслідувань, оскільки у ст. 1 вказаного Закону мова йде лише про наявність у особи цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань з зазначених причин.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 прибув до України легально, тобто не мав проблем з виїздом з країни свого громадянства, незважаючи на той факт, що його батько був представником опозиційної політичної партії та вся його сім'я начебто були жертвами переслідувань.

Також з матеріалів справи вбачається, що причиною виїзду апелянта з Демократичної республіки Конго була мета навчання у Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка, але у реєстраційному листі, апелянт зазначив, що саме політичні причини стали підставою для виїзду з країни, що вказує на неправдивість свідчень. Ця обставина свідчить про те, що апелянт вибирав для себе країну кращого проживання, тобто він є не біженцем, а економічним іммігрантом і на нього розповсюджуються не норми Закону України "Про біженців", а норми Закону України "Про імміграцію".

Крім того, ніяких обґрунтованих доводів своєї позиції апелянт до суду не надав.

Отже, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про неправомірність прийнятого рішення, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та обєктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Лесенге ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 лютого 2012 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: