Справа № 2-а-456/09/2117
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2011 р.Справа № 2-а-456/09/2117

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Непомняща Н.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Запорожана Д.В., Яковлева Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гречаного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення недоотриманої суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

В С Т А Н О В И Л А :

06 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відмову у призначенні та виплаті їй допомоги по догляду за дитиною до досягненням нею трирічного віку, надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, неправомірною.

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 березня 2009 року позов був задоволений.

Визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 держаної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку неправомірною. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області на користь ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за період з 02.09.2007 року по 31.12.2008 року в розмірі 6045,68 грн. В решті позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань сторони по справі не подавали, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку письменного провадження, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка з 02.09.2007 року перебуває на обліку в УПСЗН Новокаховської міської ради і отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Закон України «Про державну допомогу сімям з дітьми»відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що громадяни України, в сімях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на держану допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було зупинено на 2007 рік дію статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», та дію статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року у справі № 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) ст. ст. 56, 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Отже, з 09 липня 2007 року відновлена дія ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років.

Таким чином позивачка мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, що була чинною на день звернення позивачки до суду), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла до висновку про те, що право на звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав у позивачки виникло з 09 липня 2007 року (з дня ухвалення рішення Конституційним судом України), однак до суду із вказаною позовною заявою вона звернулася лише 12 січня 2009 року, чим порушила встановлений законом річний строк для звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, що була чинною на день звернення позивачки до суду), пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегією суддів не встановлено поважних причин пропуску позивачкою строку для звернення до адміністративного суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»внесено зміни до частини 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Конституційний Суд України, розглядаючи питання щодо неконституційності внесення Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»змін до законів України щодо скасування чи зміни обсягу прав і обовязків, пільг, компенсацій або гарантій (рішення № 10-рп від 22 травня 2008 року) та скасовуючи ці зміни, не визнав неконституційними п. 23 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», яким були внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», а тому частина 1 ст. 15 зазначеного Закону є чинною, а дії відповідача щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 році в розмірі більше 130 грн. є правомірними.

Відповідно до ч. 3 ст. 46, ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік»встановлено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»призначаються і здійснюються в розмірах та в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Розміри соціальних гарантій на 2009 р., що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Постановою КМУ від 27.12.2001 р. № 1751 із змінами від 20.08.2008 р. встановлений розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та порядок їх нарахування, співпадає з положеннями викладеними в ч. 3 Перехідних положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Норми законодавства, згідно яких були внесені вищевказані зміни в ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», не визнані неконституційними, а відтак є чинними, тому застосуванню підлягає редакція ст. 15 Закону, яка діяла в 2008 році та в 2009 році. Саме в такому розмірі відповідач виплачував, а позивачка отримувала допомогу по догляду за дитиною в 2008 та 2009 роках, що відповідає чинному в цей період законодавству.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для визнання дій відповідача неправомірними, оскільки права позивачки у 2008-2009 роках не порушувалися.

Відповідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, якій є субєктом владних повноважень, свою позицію суду довів та обґрунтував.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції при винесенні рішення були порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову позивачки.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області задовольнити.

Постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 березня 2009 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення недоотриманої суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення може бути подана безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили постанови суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О. Скрипченко

Суддя Д.В. Запорожан

Суддя Ю.В. Яковлев