Справа № 805/5762/14
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аканов О.О.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року справа №805/5762/14

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар - Куленко О.Д.

за участю: представник позивача - не з'явився,

представник відповідача - Колеснікова О.М., довіреність № 2 від 05.01.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2014 року у справі № 805/5762/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно - промислова компанія «Мегабуд» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення від 05 березня 2014 року № з податку на прибуток в сумі 202514,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно - промислова компанія «Мегабуд» (далі - позивач, підприємство, платник податків) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення - рішення від 05 березня 2014 року № з податку на прибуток в сумі 202514,00 грн. ( у тому числі основний платіж - 162123,00 грн., фінансові санкції - 40391,00 грн.) (том 1 а.с. 4-13).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2014 року позов задоволений, скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 05.03.2014 року № , яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 202514,00 грн., з яких основний платіж у сумі 162123,00 грн., фінансові санкції у сумі 40391,00 грн. (том 7 а.с.120-124).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що у порушення пункту 4.1.6 статті 4 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств») (зі змінами та доповненнями), ТОВ «ТПК «Мегабуд» не включило вартість безоплатно отриманих послуг з оренди офісного приміщення до складу доходів по деклараціям з податку на прибуток, що призвело до заниження задекларованого показника по рядку 01.6 декларацій «інші доходи». Вважає, що судом першої інстанції також не враховано, що у підприємства є право на відображення у податковому обліку витрат на збут, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (передбачених умовами договорів поставки), за умови їх документального підтвердження. (том 7 а.с. 127-130)

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року зупинено провадження у справі (том 7 а.с.140)

Ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року поновлено провадження у справі та замінено відповідача у справі № 805/5762/14 Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на її правонаступника Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (том 7 а.с. 168, 169).

В судове засідання суду апеляційної інстанції позивач не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотанням про розгляд справи за їх участю не звертався.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно - промислова компанія «Мегабуд», зареєстроване в якості юридичної особи, включене до ЄДРПО за номером 6. Перебувало на обліку в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області як платник податків, на теперішній час не перереєстровано (том № 7 а.с. 157-159).

Відповідач, Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Податковим кодексом України (том 7 а.с.162-165)

Податковим органом було проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислова компанія «Мегабуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 06 грудня 2013 року № 1723/05-64-22-01-11/35559497, яким встановлено заниження сум скоригованих валових доходів та доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та порушення в частині завищення витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, що призвело до заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 175 088, грн., у тому числі по періодам: 4 квартал 2010 року - на 1800 грн., 1 квартал 2011 року - на 1800 грн., 2 квартал 2011 року - на 1512 грн., 3 квартал 2011 року - на 1512 грн., 4 квартал 2011 року - на 1512 грн., 1 квартал 2012 року - на 162 416 грн., 2 квартал 2012 року - на 1512 грн., 3 квартал 2012 року - на 1512 грн., 4 квартал 2012 року - на 1512 грн., та є спірними в межах саме цієї адміністративної справи (том 1 а.с.166-206).

На підставі акту перевірки податковим органом прийняте спірне податкове повідомлення - рішення від 5 березня 2014 року форми «Р» № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 202514,00 грн., з яких основний платіж у сумі 162123,00 грн., фінансові санкції у сумі 40391, 00 грн. (том 2 а.с.12)

Позивач не погодився із спірним податковим повідомленням - рішенням від 5 березня 2014 року форми «Р» № та подав скаргу до Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 30 грудня 2013 року № 4632/10. Рішенням Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 27 лютого 2014 року скарга підприємства задоволена частково. Державній податковій інспекції у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області збільшити суму завищення від'ємного значення податку на додану вартість, визначеному податковому повідомлені - рішенні від 20.12.2013 року № на 31245 грн. (том 1 а.с.230-238)

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності визначення позивачем суми валових витрат, доходів, суми податку на прибуток, внаслідок відображення позивачем наслідків здійснення господарських операцій на підставі укладених договорів із контрагентами.

Статтею 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюють норми Податкового кодексу України.

За змістом положень підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що контролюючим органом встановлено порушення підприємством п.п.4.1.6, п.4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України в частині заниження сум скоригованих валових доходів та доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування; п.п.138.10.3 п.138.10 ст. 138, п.139.1.9, п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в частині завищення витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, що призвело до заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 175 088, грн. у тому числі по періодам: 4 квартал 2010 року - на 1800 грн., 1 квартал 2011 року - на 1800 грн., 2 квартал 2011 року - на 1512 грн., 3 квартал 2011 року - на 1512 грн., 4 квартал 2011 року - на 1512 грн., 1 квартал 2012 року - на 162 416 грн., 2 квартал 2012 року - на 1512 грн., 3 квартал 2012 року - на 1512 грн., 4 квартал 2012 року - на 1512 грн., та є спірними в межах саме цієї адміністративної справи.

Платники податку на прибуток підприємств, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, визначені розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Підпунктом 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України, встановлено, що платниками податку з числа резидентів є суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 134.1. Податкового кодексу України, визначено, що об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

За приписами статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу (пункт 138.1).

Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ (підпункт 138.1.1 пункту 138.1).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельно - промислова компанія «Мегабуд» (далі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ» (Продавець) укладено договір від 01 листопада 2011 року № 1110-7 на постачання вугільної продукції згідно специфікацій. Відповідно до умов договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця вугільну продукцію, а Покупець прийняти, сплатити продукцію у кількості, за номенклатурою, цінам та строки постачання згідно умов, які зазначені в додатках до договору та специфікаціях. Поставка товару здійснюється в міру потреби Покупця згідно з його письмовою заявкою в асортименті, запропонованому Постачальником з узгодження з Покупцем на час дії договору (том 2 а.с.44-46).

Виконання вказаного договору підтверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими судами першої та апеляційної інстанції податковими накладними, видатковими накладними, специфікаціями до договору, актами прийому-передач вугільної продукції, податковими накладними, які внесені до складу податкового кредиту та відображені в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, про що свідчать декларації з податку на додану вартість (том № 2 а.с. № 48-250, том № 3 а.с.1-252, том № 4 а.с. 2-193).

Тобто, згідно зазначеного договору з лютого по березень 2012 року було відвантажено вугільної продукції на загальну суму 11055709,76 грн.

Виписками з банку по особовому рахунку, які містяться в матеріалах справи, підтверджується вартість отриманого позивачем товару, з у рахуванням податку на додану вартість, яка повністю оплачена позивачем (а.с.123-143 т.3).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними матеріалами справи, що податкові накладні, видані контрагентом позивачу відображені в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних. Реалізація товару підтверджується видатковими накладними.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугувало те, що порушення положень Податкового кодексу України щодо заниження податку на прибуток та заниження сум скоригованих валових доходів засновані на відсутності реальності постачання та придбання товару - вугільної продукції у контрагентів, не можливістю підтвердити факт отримання послуг та їх зв'язок з господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова компанія «Мегабуд», а також однією з підстав такого висновку є відсутність позивача відправником або одержувачем товару в залізничних накладних, а саме: в акті перевірки зазначено, що в копіях залізничних накладних - Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова компанія «Мегабуд» не визначено, як підприємство, що є відправником або одержувачем товару, також не встановлено укладання договорів експедування товару з дотриманням встановлених законодавством вимог. Підставою для висновку податкового органу є відсутність документів, які б підтверджували факт транспортування товару позивачу від постачальників покупцям.

З матеріалів справи вбачається, що подальша реалізація придбаного товару здійснювалась позивачем залізничним транспортом на адресу кінцевого одержувача. Судом першої інстанції було встановлено, що оскільки позивач не має акредитації на Українській залізниці, ним було укладено ряд договорів з іншими підприємствами - контрагентами (з послуг зберігання, хімічного аналізу, завантаження вугільної продукції та відправка її до станції призначення).

Так, 16 листопада 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гірничо-збагачувальна фабрика «Центральна» та Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельно - промислова компанія «Мегабуд» укладено договір № 24/1 про надання послуг. Згідно умов договору Замовник (ТОВ «ТПК «Мегабуд») доручає, а Виконавець (ТОВ ГЗФ «Центральна») приймає на себе зобов'язання з надання інспекційних послуг, за заявкою Замовника у вказаному місці, види яких вказані в додатках до договору. Факт виконання «Виконавцем» взятих на себе зобов'язань фіксується в двосторонньому акті виконаних робіт ( наданих послуг). Однією з умов вказаного договору є зобов'язання замовника прийняття та оплати вартість послуг (том 1 а.с. 27 -28).

В додатку № 1 до договору про надання послуг № 24/1 від 16 листопада 2011 року зазначені види інспекційних послуг, а саме: відбір проб від однієї партії однорідної вугільної продукції, видача посвідчення якості за результатами інспекції (на надану пробу) та лабораторний аналіз (том 1 а.с.29).

Виконання вказаного договору підтверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими судами першої та апеляційної інстанції актами здачі - прийому виконаних робіт з детальним переліком виконаних робіт, рахунками на оплату (том № 4 а.с. 203-250, том № 5 а.с. 1-39), податковими накладними (том 5 а.с. 40-41), виписками з особового рахунку ( том № 5 а.с. 43-46, 47), посвідченнями про якість вугілля відвантаженого споживачем ( том № 5 а.с. 48-59, 64-111, 116-121), залізнично - транспортними накладними (том № 5 а.с. 62-63, 112-115, 122-149 ).

Отже, наявність вищевказаних документів підтверджує факт відправлення товару ТОВ «ГЗФ «Центральна» кінцевому споживачу.

Матеріалами справи також підтверджується, що між Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельно - промислова компанія «Мегабуд» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гірничо-збагачувальна фабрика «Центральна» (Виконавцем) укладено договір від 16 листопада 2011 року № 23/1 про надання послуг. Згідно умов договору Виконавець зобов'язується за завданням Замовника надати послуги, зазначені в п.1.2 договору, а Замовник зобов'язується оплатити ці послуги за цінами, у кількості, зазначених у додатках до цього договору. Крім того, відповідно до умов договору Замовник поставляє вугілля різних марок надалі покупцю, а Виконавець приймає на себе зобов'язання надання послуг по навантаженню вугільної продукції в залізничні вагони і відправка за реквізитами Замовника (п.1.2) (том № 1 а.с.22-23, 24, 25, 26).

Здійснення господарської операції (факт відправлення товару ТОВ «ГЗФ «Центральна» кінцевому споживачу) за цим договором підтверджується первинними документами, наявними в матеріалах справи, а саме: актами здачі - прийому виконаних робіт з детальним переліком виконаних робіт, рахунками на оплату (том № 4 а.с. 203-250, том № 5 а.с. 1-39), податковими накладними (том 5 а.с. 40-41), виписками з особового рахунку ( том № 5 а.с. 43-46, 47), посвідченнями про якість вугілля відвантаженого споживачем ( том № 5 а.с. 48-59, 64-111, 116-121), залізнично - транспортними накладними (том № 5 а.с. 62-63, 112-115, 122-149 ).

Крім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що між платником податків (Замовник) та ТОВ «Алтис амд» (Виконавець) укладений договір № 78 від 08 грудня 2011 року про надання послуг зі зберігання та відвантаження вантажів, предметом якого є надання комплексу послуг зі зберігання, хімічного аналізу та завантаження вугільної продукції Замовника в залізничні вагони з використанням технологічних механізмів Виконавця і відправки продукції до станції призначення (том № 5 а.с. 151).

За умовами договору, Виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги по зберіганню і відправці вантажів (вугільної продукції), а Виконавець зобов'язується здійснювати відправку вагонів Замовника з даними свого залізничного коду за реквізитами наданими Замовником.

Виконання умов зазначеного договору підтверджується первинними документи, а саме: актом здачі - прийому виконаних робіт з детальним переліком виконаних робіт, звітами експедитора про обсяг виконаних послуг ( том № 5 а.с. 152-154), податковими накладними (том № 5 а.с. 155-156), виписками з особового рахунку (том № 5 а.с. 157-161), посвідченнями про якість вугілля (том № 5 а.с. 162-167), залізничними накладними (том № 5 а.с. 168-178).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (Замовник) та ТОВ «СЗФ «Торезька» (Виконавець) укладений договір № 03/02-1 від 03 лютого 2012 року про надання послуг зі зберігання та відвантаження вантажів, предметом якого є надання послуг зі зберігання та завантаження вугільної продукції Замовника в залізничні вагони з використанням технологічних механізмів Виконавця і відправки продукції до станції призначення (том № 1 а.с. 114-116).

За умовами договору, Виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги по зберіганню і відправці вантажів (вугільної продукції). Виконавець зобов'язується виробляти відправку вагонів Замовника з даними свого залізничного коду за реквізитами наданими Замовником.

Факт виконання зазначеного договору підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі - прийому виконаних робіт з детальним переліком виконаних робіт (том 5 а.с. 183- 184, 202-203, 206), звітами експедитора про обсяг виконаних послуг (том № 5 а.с. 185-190), податковими накладними (том № 5 а.с. 197-201, 204-205, 207), виписками з особового рахунку (том № 5 а.с. 209-210), посвідченнями про якість вугілля (том № 5 а.с. № 211-212, 217-218, 221, 224-225, 228-229, 232-233, 236-243, 250-251, т. № 6 а.с. 7-8, 15-20), залізничними накладними (том № 5 а.с. 213-216, 219-220, 222-223, 226-227, 230-231, 234-235, 244-249, том № 6 а.с. 1-6, 9-14, 21-26).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що між позивачем (Замовник) та ТОВ «АКТІВ ГРУП» (Виконавець) укладено договір від 01 грудня 2011 року № 69/у про надання послуг за умовами якого Виконавець надає Замовнику послуги згідно поданих заявок по відправці ж/д вагонів, приймає на себе обов'язок за рахунок іншої сторони, організувати виконання послуг, пов'язаних з перевозкою вантажу, що в себе включає подачу і прибирання вагонів, їх використання, простою (том № 1 а.с.121).

Виконання умов вказаного договору підтверджується актами виконаних робіт (том № 6 а.с. 30, 38, 48), залізничними накладними (том № 6 а.с. 31-34, 64-66, 71-73), рахунок - фактурою (том № 6 а.с. 35), податковою накладною (том № 6 а.с. 36), виписками з особового рахунку, що підтверджують оплату послуг (том № 6 а.с. 59, 61), посвідченнями якості вугілля (том 6 а.с. 62-63, 67-70).

Покупцем даної вугільної продукції, яка поставлялась залізничним транспортом вищезазначеними контрагентами були - Спільне підприємство «Еліта-плюс» та ТОВ «Фрост Траст Компані».

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (Постачальник) та Спільним підприємством «Еліта-плюс» (Покупець) укладено договір від 01 лютого 2012 року № 47/5 про постачання вугільної продукції, яким передбачено, що Постачальник зобов'язується у 2012 році передати ( поставити) у власність Покупця товар, а саме вугільну продукцію в кількості, у строки, за ціною і з характеристиками, погодженими Сторонами в цьому договорі. Покупець зобов'язаний прийняти та оплатити вугілля, що поставляється, відповідно до умов цього договору (том № 6 а.с. 74-80)

Реальність господарських операцій між позивачем та Спільним підприємством «Еліта-плюс» підтверджується даними реалізації товару, актами прийому-передачі вугілля, видатковими накладними (том № 6 а.с. 83-139, 170-244) податковими накладними (том № 6 а.с.140-168, 245-250, том № 7 а.с.1-34), специфікацією № 1 від 01 лютого 2012 року на постачання вугілля до договору № 47/5 від 01 лютого 2012 року на лютий-березень 2012 року (том № 6 а.с. 81), виписками з особового рахунку позивача (том № 7 а.с.37-38, 40-43).

Також, матеріалами справи підтверджено, що між платником податків (Постачальник) та ТОВ «Фрост Траст Компані» ( Покупець) укладений договір поставки № 80/6. За умовами даного договору Постачальник зобов'язується поставити Покупцю вугілля кам'яне в асортименті, за реквізитами, та з якісними характеристиками, вказаними в Специфікаціях до договору, а Покупець зобов'язується прийняти вугілля, оплатити його вартість на умовах, встановлених цим договором. Пунктом 2.1 договору визначено місце поставки вугілля - залізнична станція Вантажоотримувача - ТЕС ПАТ «Донбасенерго» (том 7 а.с.44-55).

Реальність господарських операцій за даним договором підтверджується специфікацією № 1, 2 на постачання вугілля до договору № 80/6 від 01.02.2012 року на лютий 2012 року ( том 7 а.с.56-57), видатковими накладними, актами прийому-передачі вугілля (том 7 а.с. 59-64, 69-94), податковими накладними (том 7 а.с. 65-67, 95-107), виписками з особового рахунку Позивача (том 7 а.с. 110-114).

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з аналізу наведених первинних документів вбачається, що наявними матеріалами справи підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами за наведеними вище договорами, що свідчить про неможливість висновку податкового органу про завищення валових витрат, що призвело до заниження податку на прибуток.

Згідно з підпунктом 1.23. статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» термін безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це: товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

За приписами підпункту 4.1.6. статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно,

у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Підпунктом 135.5.4.пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що інші доходи включають тобто вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що 05 січня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельно - промислова компанія «Мегабуд» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 укладено договір оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 124-126). До вказаного договору платником податків укладено додаткову угоду № 1 від 03 січня 2011 року, якою встановлено строк сплати заборгованості за договором оренди від 05 січня 2010 року до 31 грудня 2013 року (том 1 а.с. 133).

З матеріалів справи також вбачається, що 05 січня 2011 року між позивачем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 укладено договір оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 127-129). До вказаного договору платником податків укладено додаткову угоду № 1 від 03.01.2012 року, якою встановлено строк сплати заборгованості за договором оренди від 05 січня 2011 року до 31 березня 2014 року (том 1 а.с. 134).

Крім того, за матеріалами справи між позивачем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 05 січня 2012 року укладено договір оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 130-132). До вказаного договору платником податків укладено додаткову угоду № 1 від 03 січня 2013, якою встановлено строк сплати заборгованості за договором оренди від 05 січня 2012 року до 31 червня 2014 року (том 1 а.с. 135).

Колегія суддів зазначає, що факт оренди приміщення підтверджується первинними документами, які містяться в матеріалах справи, а саме: актами здачі - прийняття виконаних робіт (том а.с. 136-16), журналом-ордером та відомостями по рахунку 6851 розрахунки з іншими кредиторами (том а.с. 28-38 )

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами те, що діяльність ФОП ОСОБА_4 не припинено у встановлений порядком Законом на момент перевірки позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що операції з отримання послуг оренди приміщення позивачем не можуть бути визнані безоплатно наданими - як такі, що надані без висування вимоги щодо компенсації їх вартості, оскільки є додаткові угоди між позивачем та ФОП ОСОБА_4, якими визначено новий строк сплати заборгованості за договорами оренди. Крім того, ФОП ОСОБА_4 не припинено у встановлений порядком Законом на момент перевірки позивача та позивачем надані журнал-ордер і відомості по рахунку 6851 розрахунки з іншими кредиторами з відображенням заборгованості за договорами оренди в бухгалтерському обліку.

Колегія суддів зазначає, що засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Частиною першою статті 9 Закону № 996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом вимог, викладених в пункті 5 статті 9 Закону № 996-ХІV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до статті 11 Закону № 996-ХІV, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 996-ХІV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Визначення терміну «первинний документ» наведено у статті 1 Закону № 996-ХІV: первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 9 Закону № 996-ХІV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З положень чинного податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Колегія суддів здійснила аналіз наявних в матеріалах справи документів та погоджується з судом першої інстанції про їх відповідність вимогам Закону України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не доведено правомірність прийняття спірного податкового повідомлення - рішення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2014 року у справі № 805/5762/14 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2014 року у справі № 805/5762/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно - промислова компанія «Мегабуд» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення від 05 березня 2014 року № з податку на прибуток в сумі 202514,00 грн. - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 травня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 22 травня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова