Справа № 674/449/17
Суддя: Артемчук В. М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/449/17
Провадження № 2-а/674/34/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Артемчук В.М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

з участю представника позивача Сусли І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці, справу

за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2017 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду до управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що він звернувся із письмовою заявою до управління соціального захисту населення Дунаєвецької державної адміністрації про присвоєння статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до заяви додав документи, що підтверджують факт своєї участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

20.03.2017 р. відповідач відмовив позивачеві і задоволені його заяви та видачі відповідного посвідчення, за причиною відсутності підтверджуючих документів.

Як вбачається із довідки, Вільної автоколони №1 на будівництво автошляху Зелений Мис - Чорнобиль на термін з 29.07.1986 р. по 07.08.1986 р. позивач направлявся на роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Крім того, 25.07.1986 року позивачеві, як водію, було видано Кам`янець-Подільським автотранспортним підприємством 22663 «командировочное удостоверение» №239 згідно якого він направлявся до м. Димер Київської області для перевезення вантажу, терміном 30 днів з 28.07.1986 р. по 26.08.1986 р..

Львівською регіональною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру №10827, постановлено Експертний висновок на засіданні №08 від 20.09.2007 р .і встановлено діагноз: ІХС стенокардія напруги III функ.клас. Атеросклеротичний кардіосклероз. НК II А ст. Еіпертонічна хвороба II ст. Дисциркулярна енцефалопатія II ст.. за даним висновком встановлено, що захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Довідкою MCE №12437 позивачеві встановлено 2 групу інвалідності довічно, причина інвалідності захворювання пов`язане із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

19.11.2007 року позивач отримав посвідчення серія НОМЕР_1 громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської АЕС.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що до інвалідів війни відносяться особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Особа, інвалідність якої пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і яка залучена до складу формувань цивільної оборони у вказаний період, за наявності відповідних документів, що підтверджують право на отримання статусу інваліда війни, має право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Робота позивача в складі невоєнізованого формування Цивільної оборони Чорнобильського району підтверджується вкладкою до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про визначення його учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач зазначає, що він безпосередньо був залучений до складу формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та став інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Тому, вважає, що за наявності документів, підтверджуючих його право на отримання статусу інваліда війни, дії управління соціального захисту населення, які виразилися у відмові надати статус інваліда війни та видати на його ім`я відповідне посвідчення встановленого зразка, є неправомірними та просить зобов`язати відповідача надати йому статус інваліда війни та видати посвідчення з дати звернення до управління .

Представник позивача по довіреності Сусла І.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що причиною звернення до суду стала відмова управління соціального захисту населення Дунаєвецької РДА у присвоєні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. Позивач має інвалідність, хворіє, і це пов`язано з перебуванням на Чорнобильській АЕС і має право на отримання статусу інваліда війни. Вважає, що відмова є необґрунтованою.

Представник відповідача по довіреності Романюк О. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечила, подавши до суду письмові заперечення, в яких вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в позові, посилаючись на те, що доказів стосовно віднесення підрозділу, в якому працював позивач, до складу формувань Цивільної оборони, позивачем надано не було.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою щодо призначення йому відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.

На своє звернення позивач отримав відповідь від 20 березня 2017 року №205/01/18/2017 про відмову в наданні статусу інваліда війни з тих підстав, що для встановлення статусу інваліда війни необхідна наявність підтверджуючих документів щодо віднесення позивача до військовослужбовців, із числа військовозобов`язаних, призваних на військові збори, яких позивач до управління не подав.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії. Її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 р.р. незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 р. не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивізації техніки або їх будівництві.

Формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_1 , виданим 19 листопада 2007 року Хмельницькою обласною державною адміністрацією, вкладкою до посвідчення № НОМЕР_2 , що підтверджує статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки Вільної автоколони №1, ОСОБА_1 в період з 29.07.1986 року по 07.08.1986 року працював на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в тому числі 10 днів на будівництві автодороги Зелений Мис Чорнобиль.

Відповідно до відрядного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 24.07.1986 року за №239 Кам`янець-Подільським АТП-22663, ОСОБА_1 був відряджений в командировку в м. Димер Київської області для перевезення вантажу терміном на 30 днів з 28.07.1986 року по 26.08.1986 року

Відповідно до довідки МСЕ № 124037 від 15.11.2007 р, позивачу призначено ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС довічно.

Зв`язок хвороби ОСОБА_1 з наслідками роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується також Експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 08 від 20 вересня 2007 року, яким встановлено, що наявне у ОСОБА_1 захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22 жовтня 1993 року N 3551-XII до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Підставою для надання учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС статусу інваліда війни є довідки, що надаються управліннями з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і підтверджують залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС із зазначенням назви формування, терміну перебування у зоні відчуження та причинний зв`язок інвалідності із захворюванням, пов`язаним з цією аварією.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 року № 90, формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Завдання щодо виконання завдань виробничого характеру на них не покладалися та не покладаються.

У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 2, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про Цивільну оборону України», Цивільна оборона України є державною системою органів управління, сил і засобів, що створюється для організації і забезпечення захисту населення від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, екологічного, природного та воєнного характеру.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про Цивільну оборону України», невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Виходячи із змісту згаданих вище нормативних актів видно, що Цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах, організаціях, та до складу формувань Цивільної оборони в обов`язковому порядку залучалось все працездатне населення.

При цьому, жоден нормативний документ з питань Цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

З урахуванням викладеного, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт з ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Виходячи з вимог діючого законодавства, для набуття статусу інваліда війни позивач отримав від Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи вищезазначену інформаційну довідку на підтвердження його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

З повідомлення Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату № 1207/к від 12.04.2017 р. вбачається, що у зв`язку із строком давності, а також штатно-реорганізаційними змінами, які відбулися у комісаріаті документів про залучення працівників АТП-16863- членів формування Цивільної оборони не збереглися.

Оскільки підрозділ, у якому працював позивач щодо усунення техногенної катастрофи, був залучений до складу формувань Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується інформаційною довідкою Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації за вих. № 01.1-14/1229-4 від 19.07.2016 року, а позивач став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то відмова відповідача щодо встановлення йому статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов`язаного з ним соціального захисту, що зумовлює необхідність визнання судом такої відмови протиправною .

У відповідності до п. п.7,10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.1994 р. № 302, «Посвідчення інваліда війни» видається органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, яка залучалась до складу формувань Цивільної оборони у 1986 році, інвалідність якого пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ № 124037 від 15.11.2007 року, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має право на встановлення статусу інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та на видачу відповідного посвідчення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Таким чином, доводи позивача повністю знайшли своє підтвердження в наявних у матеріалах справи доказах, а відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених судом фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалах від 28 березня 2013 року у справі № К/9991/71074/12, від 29 січня 2013 року у справі № К/9991/10199/12, від 16 січня 2013 року у справі № К/9991/44386/11, від 20 листопада 2012 року у справі № К/9991/49911/11.

Щодо заявлених вимог про видачу посвідчення інваліда війни з дати звернення до управління, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки такий порядок видачі не передбачено чинним законодавством.

Оскільки обидві сторони, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», звільнені від оплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про Цивільну оборону України», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни - неправомірними.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/ Вірно: Суддя Дунаєвецького райсудуВ. М. Артемчук