Справа № 461/8274/16-а
Суддя: Котельва К. О.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/8274/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Котельви К.О.,

при секретарі Остапчук М.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 митниці ДФС України про визнання незаконною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_4 митниці ДФС, в якому просить, згідно уточнених позовних вимог, визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №4684/20917/16 від 23.11.2016 року.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 19.01.2016 року ввіз транспортний засіб на територію України в митному режимі "транзит", строк транзитного перевезення транспортного засобу тривав до 24 січня 2016 року включно. 20.01.2016 року у транспортному засобі виникли серйозні поломки, які унеможливили його вивезення з митної території України в межах строку транзитного перевезення. Про цю обставину позивач повідомив ОСОБА_4 митницю ДФС, подавши через канцелярію заяву від 20.01.2016 року. У відповідь на вказану заяву позивач отримав лист, в якому повідомлялося про необхідність подання відповідних документів на підтвердження обставин аварії, непереборної сили тощо. Позивач зазначає, що транспортний засіб перебував на ремонті з 20.01.2016 року по 26.11.2016 року включно. 26.11.2016 року при вивезення транспортного засобу з митної території України ОСОБА_1 надав повний пакет документів на підтвердження того факту, що автомобіль дійсно перебував на ремонті, а також подав відповідні пояснення стосовно причин порушення митного режиму. Жодних претензій та зауважень щодо поданих документів під час митного контролю не виникло, про винесення оскаржуваної постанови позивачу не було повідомлено (хоча постанова була винесена ще 23.11.2016 року, а транспортний засіб був безперешкодно вивезений з митної території України). Відтак, позивач вважає, що порушив митний режим "транзит" з поважних причин (зокрема, у зв'язку з поломкою автомобіля).

ОСОБА_1 також зазначає, що 31.10.2016 року запрошувався до ОСОБА_4 митниці для надання пояснень та участі у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, але в призначену дату та час до ОСОБА_4 митниці не прибув, оскільки з 28.10.2016 року по 11.11.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у ОСОБА_4 регіональному физіопульмонологічному лікувально-діагностичному центрі. Про цю обставину позивач повідомив ОСОБА_4 митницю ДФС електронним листом та просив відкласти термін прибуття до виписки з лікарні, але дане прохання відповідачем було проігноровано. При цьому для участі у розгляді справи про порушення митних правил, яке відбулося 23.11.2016 року, позивач не запрошувався.

Окрім цього, в оскаржуваній постанові зазначено про те, що станом на 02.01.2016 року відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставини непереборної сили або протиправних дій третіх осіб позивачем подано не було. Отже, як вбачається з оскаржуваної постанови, перевірка дотримання позивачем митного режиму перевезення транспортного засобу за базами даних ДФС України була проведена відповідачем ще до того, як позивач ввіз на територію України транспортний засіб в митному режимі "транзит". Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просили таку задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, подав письмові заперечення, згідно яких зазначає, що документи, які подані позивачем на підтвердження несправності транспортного засобу, що унеможливлює його вивезення, вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті та жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував в результаті аварії чи дії обставин непереборної сили дані документи не містять. Щодо твердження позивача про те, що в постанові зазначено, що «станом на 02.01.2016 року не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства - не поміщений», то це описка, яка не є підставою для скасування постанови у справі про порушення митних правил. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 318 Митного кодексу України (далі - МК України) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Пунктом першим статті 320 МК України встановлено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Загальні положення щодо митних режимів містяться у МК України, відповідно до частин першої та другої статті 71 якого вказано, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України, відповідачем встановлено, що 19.01.2016 року о 11 год. 51 хв. через митний пост «Мостиська» ОСОБА_4 митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») громадянин України ОСОБА_1, ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «RENAULT CLIO», VIN VF 1BB0D0A19714788, реєстраційний номер 602BPN в митному режимі «транзит».

Визначення митного режиму "транзит" міститься у статті 90 МК України та означає митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 02.11.2016 року не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства - не поміщений.

20.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся з повідомленням до ОСОБА_4 митниці ДФС України, в якому зазначив, що ввезений ним автомобіль не може бути вчасно вивезений за межі митної території України у звязку з поломкою та перебуванням на ремонті /а.с.7/.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 ОСОБА_4 митницею ДФС надіслано лист (вих. № 872/13-70-24-02 від 27.01.2016 р. ), у якому було зазначено, що розгляд звернення ОСОБА_1 буде можливим після надання документів, що підтверджують факт аварії чи дії непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку /а.с.8/.

Згідно із ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118 до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Крім цього, відповідно до п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені і тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Таким чином законодавець чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за порушення митних правил, зокрема передбачене ст. 470 МК України. Такими умовами відповідно є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, при цьому обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що поломка та перебування транспортного засобу на ремонті не відноситься до аварії чи обставин непереборної сили і не може звільняти особу від відповідальності.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За змістом статті 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.

За такого правового врегулювання, МК України не встановлює обов'язку органу доходів і зборів щодо складення протоколу про порушення митних правил виключно за участі особи відносно якої він складається, проте контролюючим органом необхідно забезпечити явку особи.

ОСОБА_4 митниці ДФС від 22.09.2016 р. №18611/13-70-20/Ш/29 /а.с.33/ ОСОБА_1 запрошувався до ОСОБА_4 митниці ДФС для надання пояснень щодо не вивезення автомобіля та участі у складені протоколу про порушення митних правил. Проте ОСОБА_1 не зявився до 16:00 год. 31.10.2016 року.

31.10.2016 року ОСОБА_5 звернуся із заявою про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на стаціорнарному лікуванні, підтверджуючих документів не долучив.

02 листопада 2016 року відповідачем складено протокол про порушення митних правил №4684/20917/16 відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст. 470 МК України /а.с.30,31/.

Слід зазначити, що чинним законодавством передбачено складання протоколу за відсутності особи, в діях якої вбачаються ознаки порушення митних правил. Разом з цим, ОСОБА_4 митницею ДФС забезпечувалась явка позивача, однак останній не з'явилась на розгляд питання для з'ясування наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_4 митниця ДФС листом від 10.11.2016 року № 18473/13-70-20/24/38 повідомила ОСОБА_5 про складення протоколу про порушення митних правил. Одночасно зазначила, що розгляд справи про порушення митних правил призначено на 23.11.2016 року на 11:00 год. /а.с.36/.

23.11.2016 року ОСОБА_4 митницею ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил № 4684/20917/16 /а.с.4/, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини, події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. У відповідності до вимог ст.192 МК України, до найближчого органу доходів і зборів про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортних засобів ОСОБА_5 не звертався.

Таким чином, на момент складення протоколу про порушення митних правил та винесення постанови позивач не надав документи, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України.

На підтвердження, доводів викладених у повідомленні, ОСОБА_1 тільки 26 листопада 2016 року надав сертифікат контролю № 3/Н:602РТ /а.с.9/, наряд замовлення ТзОВ «Мультіпартс» № АВ000229750 від 26.11.2016 РОКУ /а.с.22/, довідку № М-01261116 від 26.11.2016 р. /а.с.23/, про те, що автомобіль «RENAULT CLIO», реєстраційний номер 602BPN знаходився на ремонті з 20.01.2016 року по 26.11.2016 року - проводилися сервісні роботи з капітального ремонту двигуна.

Суд критично оцінює, документи подані на підтвердження перебування транспортного засобу на ремонті, оскільки такі належним чином не засвідченні, зокрема на сертифікаті контролю немає жодних відбитків печаток, відсутній відомості про особу, яка такий видала. При цьому в зазначеному документі не вказано про перебування транспортного засобу на ремонті з 20.01.2016 по 26.11.2016 як зазначає позивач в позові.

Надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, та жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, дані документи не містять.

Нормами ст.ст.90 та 93 МК України визначено що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України.

Згідно норм п.57 ч.1 ст.4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

Згідно із нормами ч.2 ст.95 МК України до строків зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1, не доставив товар - транспортний засіб марки «RENAULT CLIO», VIN VF1BB0D0A19714788, реєстраційний номер 602BPN до митного органу призначення, чим перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб.

Також суд приймає покликання представника відповідача, про те, що зазначене в постанові «станом на 02.01.2016 року не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства - не поміщений» є опискою та не є підставою для скасування постанови у справі про порушення митних правил.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представником відповідача в судовому засіданні належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні доведено, що постанова від 23 листопада 2016 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.7-12,86,99,100,161-162,167 КАС України, ст.ст.391-395, 467 МК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя К.О. Котельва