Справа № 817/654/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017 р.Р і в н е 817/654/17
16год. 30хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області
про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинення певних дій , -
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,4га за межами населеного пункту на території Заборольської сільської ради Рівненського району для особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до вимог ст.118 Земельного Кодексу України. Однак, відповідач своїм листом відмовив у задоволенні клопотання з посиланням, як вказує позивач, що дана земельна ділянка використовується і обробляється. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки єдиною підставою для відмови у задоволенні клопотання, на його думку, є лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а відтак позивач змушений звернутися з відповідним позовом до суду.

Представник позивача в судовому позовні вимоги позивача підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що дійсно, позивач звернувся до нього із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,4га за межами населеного пункту на території Заборольської сільської ради Рівненського району для особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до вимог ст.118 Земельного Кодексу України. За наслідками розгляду клопотання, ним прийнято рішення про відмову у його задоволенні. При цьому відповідач посилається на те, що бажана земельна ділянка, згідно схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) належить до масиву земель представлених кормовими угіддями (пасовища), на яких передбачено сінокосіння та випасання худоби (створення громадського пасовища). Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, суд виходить з такого:

21.03.2017р. позивачем подано клопотання до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,4га за межами населеного пункту на території Заборольської сільської ради Рівненського району для особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до вимог ст.118 Земельного Кодексу України.

21.04.2017р. відповідач, листом № Г-1197/0-3310/0/6-17 відмовив у задоволенні клопотання позивача, мотивувавши відмову тим, що бажана земельна ділянка, згідно схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) належить до масиву земель представлених кормовими угіддями (пасовища), на яких передбачено сінокосіння та випасання худоби (створення громадського пасовища).

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Сторонами по справі в судовому засіданні не заперечується той факт, що земельний масив, на якому бажає отримати земельну ділянку позивач, є державною власністю.

Так, частиною 6 статті 118 ЗК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Твердження позивача про те, що відповідач, приймаючи відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки діяв без законних на те підстав є помилковими з огляду на наступне.

В силу вимог ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказаною правовою нормою передбачений вичерпний перелік підстав з яких може бути відмовлено у задоволенні відповідного клопотання.

Позивач, як в позовній заяві, так і під час надання пояснень в судовому засіданні стверджує, що єдиною підставою для відмови є лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, що не відповідає дійсності.

Суд зауважує, що конструкція ч.7 ст.118 ЗК України побудована таким чином, що підставою для відмови є також, зокрема, і невідповідність місця розташування об'єкта вимогам схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 27.01.2015 року розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації №30 затверджено схему землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Заборольської сільської ради згідно з додатком.

Позивач, надавши графічні матеріали, зазначив межі бажаної земельної ділянки

(а. с. 29-30).

Порівнявши із схемою використання земель Заборольської сільської ради Рівненського району, наданою відповідачем, візуально вбачається, що бажана позивачем земельна ділянка знаходиться на масиві, який згідно техніко-економічного показника схеми землеустрою (а. с. 22) відноситься до угідь сіножаті та пасовищ.

Правові, економічні та соціальні основи охорони земель з метою забезпечення їх раціонального використання, відтворення та підвищення родючості ґрунтів, інших корисних властивостей землі, збереження екологічних функцій ґрунтового покриву та охорони довкілля визначені Законом України «Про охорону земель» № 962-IV, 19.06.2003.

Згідно із ст. 25 вказаного Закону, документацією із землеустрою в галузі охорони земель є схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць та робочі проекти землеустрою.

Відповідно до ч.3 ст.37 цього ж Закону, на землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо, зокрема, розорювання сіножатей, пасовищ.

За наслідками викладеного слідує, що відповідач, приймаючи рішення щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою має дотримуватись норм чинного законодавства в галузі земельних відносин.

В даному випадку відповідачем враховано наявність схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель на території Заборольської сільської ради затвердженої 27.01.2015 року розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації №30, а відтак, правомірно відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Заборольської сільської ради Рівненського району.

Підсумовуючи вище викладене в його сукупності суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Судові витрати позивачу відповідно до вимог ст. 94 КАС України не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.