Справа № 658/4002/16-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 658/4002/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Терещенко О.Є.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 2 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції УПП у місті Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №758649 від 2 грудня 2016 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтував незаконністю спірної постанови.

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 2 грудня 2016 року позов задоволено. Скасовано спірне рішення.

В апеляційній скарзі інспектор патрульної поліції УПП у місті Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні даного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 02.12.2016 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Миколаїв лейтенантом ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР №758649, якою притягнуто до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 122 КпАП України у виді штрафу на користь держави в сумі 255 гривень за те, що він 02.12.2016 року на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 116 км керував транспортним засобом та при виїзді на смугу зустрічного руху пересік суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив розділ додаток 2 розмітку 1.1. ПДР України. В постанові зазначено, що до неї додаються пояснення водія.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що перед-бачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КпАП України основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України Про Національну поліцію поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про Національну поліцію під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пп.1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

За визначенням п.1.10 розділу 1 ПДР обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне право-порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

На підтвердження викладених в оскаржуваній постанові обставин відповідачем надано суду диски з відеозаписами, які були повторно досліджені судом апеляційної інстанції.

Зі змісту відеозаписів вбачається, що розпочаті вони були під час переслідування та після зупинки автомобіля, яким керував позивач, а також те, що позивач не погоджувався з правопорушенням, зазначав, що буде оскаржувати постанову в суді.

Вказані відеозаписи не спростовують тверджень позивача про те, що він не порушував Правила дорожнього руху, оскільки на відеозаписі не зафіксовано здійснення позивачем обгону та перетину при цьому суцільної смуги дорожньої розмітки. Відповідачем, слід відмітити, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту перетину позивачем суцільної смуги дорожньої розмітки при обгоні.

Як встановлено зі змісту відеозапису, інспектор, спілкуючись із водієм, зазначив про те, що позивачем було вчинено одне порушення, однак постанову складено за інше, не міг визначитись, за яке саме порушення Правил дорожнього руху позивача слід притягати до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що зафіксованими відеозаписом, беззаперечно підтверджено вину позивача та факт порушення, а саме свідомого протиправного порушення правил дорожньої розмітки.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що порушення позивачем пункту 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КпАП України, не підтверджено належними та допустимим доказами. Позивач заперечив вчинення даного правопорушення, тоді як відповідачі, будучи суб'єктами владних повноважень у спірних відносинах, не надали доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №758649 від 02.12.2016 року підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 2 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №758649 від 2 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_3/

Судді /ОСОБА_4/

/ОСОБА_5/