Справа № 132/755/17
Суддя: Аліменко Ю. О.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Калинівський районний суд Вінницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити строк звернення до суду, визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації щодо відмови у виплаті йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі встановленому ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік та зобов'язання відповідача вчинити дії по перерахунку, нарахування та виплаті позивачу недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є учасником бойових дій та користується пільгами відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з тим, йому в 2016 році було виплачено таку допомогу в розмірі 920 грн. 00 коп., згідно розмірів зазначеної допомоги, встановленої постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 141 «Про деякі питання виплати у 2016 році грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таку виплату він вважає незаконною, тому і звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з мотивів наведених у позові.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_3 в задоволенні позову просить відмовити з мотивів, наведених у запереченні.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій.

В 2016 році позивачу було виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірі 920 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплата даного виду допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 95 Конституції України визначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначається виключно законом України про Державний бюджет України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Стаття 4 Бюджетного кодексу України зазначає, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цьому кодексу та закону про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону від 28 грудня 2014 року) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загально визначеним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині 3 ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечить ст. 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до вимог статті 34 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» забезпечення виконання державних програм соціального захисту ветеранів війни відноситься до повноважень, що делеговані органами місцевого самоврядування від органів державної влади.

Згідно ст. 67 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» держава фінансує у повному обсязі здійснення органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень органів виконавчої влади.

Враховуючи викладене та згідно із Бюджетним кодексом України і ст. 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплата даного виду допомоги здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти на дані виплати щороку передбачаються Законами України про Державний бюджет України в розмірах, передбачених законами України про Державний бюджет України, кошти поступають на рахунки органів праці і соціального захисту населення - розпорядників бюджетних коштів, в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2004 року № 177 «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Згідно ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядникам бюджетних коштів забороняється здійснювати будь - які виплати за рахунок бюджетних коштів у розмірах інших ніж ті, що передбачені відповідними бюджетними асигнуваннями. Виплата ж бюджетних коштів у розмірах, не передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями, або із інших рахунків є грубим порушенням бюджетного законодавства та тягне за собою юридичну відповідальність посадових осіб.

Розмір разової щорічної допомоги у 2016 році для учасників бойових дій визначено постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Дана постанова є чинна, прийнята відповідно до норм Бюджетного кодексу України, не визнана неконституційною чи протиправною, не скасована у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідачем правомірно виплачена позивачу щорічна разова допомога в розмірі 920 грн. 00 коп.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову немає.

Крім того, враховуючи, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, суд вважає позовну вимогу про визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду та поновлення даного строку безпідставною.

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 Конституції України, Боджетним кодексом України, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012, ст.ст. 2, 5-11, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії відмовити.

Повний текст постанови у відповідності до ст. 160 КАС України буде виготовлено 16 травня 2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: