Справа № 826/9729/15
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9729/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. (далі - Уповноважена особа) про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44017 від 04 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом № 6 від 18 листопада 2014 року (згідно переліку);

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року вказаний адміністративний позов було задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 44017 від 04 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом № 6 від 18 листопада 2014 року (згідно переліку);

- зобов'язано Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач - Уповноважена особа подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що договір банківського вкладу від 04 липня 2014 року № 44017 є нікчемним.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

До Київського апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про заміну сторони у справі у зв'язку із зміною Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. та Оберемка Р.А. За результатами вирішення вказаного клопотання колегія суддів прийняла рішення про заміну відповідача у справі - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та позивачем був укладений договір банківського вкладу, а тому він набув статусу вкладника та має право на відшкодування гарантованої суми депозиту згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд встановив, що 04 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44017. Згідно умов вказаного договору банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти у сумі 190000 грн. у тимчасове користування на строк до 04 серпня 2014 року за процентною ставкою 19,75 відсотків річних.

Постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» був віднесений до категорії неплатоспроможних. У зв'язку з цим Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 серпня 2014 року № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 13 листопада 2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та призначила Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова С.І.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_2 не був включений до переліку вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Натомість позивачу листом від 23 грудня 2014 року № 001/3793 було направлене повідомлення про те, що договір банківського вкладу від 04 липня 2014 року № 44017 є нікчемним відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 вказаного Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Підстави, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, визначені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З матеріалів справи вбачається, що наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» від 30 жовтня 2014 року № 34 було розпочато перевірку, передбачену вищевказаною нормою права, для чого створено комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів), які обліковуються на балансі банку (далі - Комісія).

У протоколі засідання комісії від 10 листопада 2014 року зазначено, що договори згідно з переліком є нікчемними у зв'язку з тим, що вони мають на меті збільшення гарантованої суми, що відшкодовується вкладникам Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі висновків комісії Уповноважена особа видала наказ від 18 листопада 2014 року № 6 про визнання нікчемними транзакцій та правочинів згідно з переліком (до якого включений договір із ОСОБА_2). Приймаючи вказаний наказ, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» керувалася п. 6 ч. 2 ст. 37, ч.ч. 2, 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як раніше зазначалося, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, передумовою для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність чинного договору банківського вкладу (депозиту). Не включивши ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноважена особа фактично застосувала наслідки нікчемності правочину.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Уповноважена особа, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору банківського вкладу. Натомість, вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного договору нікчемним.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Такий же підхід до вирішення адміністративних спорів, пов'язаних із застосуванням наслідків нікчемності правочину, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2008 року (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 2182152).

Таким чином, під час розгляду та вирішення даної справи суду необхідно перевірити обґрунтованість висновку Уповноваженої особи про нікчемність договору № 44017 від 04 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

У протоколі комісії від 10 листопада 2014 року та листі від 23 грудня 2014 року № 001/3793 зазначено, що договір № 44017 від 04 липня 2014 року є нікчемним відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У протоколі комісії від 10 листопада 2014 року та у наказі Уповноваженої особи від 18 листопада 2014 року № 6 не зазначений пункт ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якого відповідні договори визнані нікчемними.

Разом з тим, у листі Уповноваженої особи від 23 грудня 2014 року № 001/3793, письмових запереченнях на позовну заяву та апеляційній скарзі Уповноважена особа зазначає, що договір банківського вкладу, укладений із ОСОБА_2, був визначний нікчемним з підстав, передбачених п.п. 2 та 7 ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону.

Згідно вказаних норм права правочин є нікчемним, якщо:

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Однак, Уповноважена особа не зазначила яким чином договір банківського вкладу, згідно з яким банк отримує кошти від фізичної особи, міг призвести до неплатоспроможності банку чи неможливості виконання банком своїх грошових зобов'язань перед іншими кредиторами.

Також зазначений договір не передбачав обов'язку банку здійснити платіж чи передати інше майно з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зобов'язання ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» були визначені у п. 2.1 договору № 44017 від 04 липня 2014 року та передбачали відкриття і обслуговування рахунків вкладника, забезпечення збереження вкладу, а також повернення суми вкладу та виплату нарахованих процентів.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Уповноваженої особи на п.п. 2. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу для віднесення договору № 44017 від 04 липня 2014 року до нікчемних правочинів.

У листі від 23 грудня 2014 року № 001/3793 Уповноважена особа також посилалася на те, що договір № 44017 від 04 липня 2014 року є нікчемним в силу ст. 228 ЦК України як такий, що порушує публічний порядок.

Як раніше зазначалося, визнаючи депозиті договори нікчемними, Уповноважена особа у своєму розпорядчому документі посилалася виключно на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Посилання на норми Цивільного кодексу України у наказі від 18 листопада 2014 року № 6 - відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Обґрунтовуючи свій висновок про те, що договір № 44017 від 04 липня 2014 року порушує публічний порядок, Уповноважена особа зазначила, що він спрямований на незаконне заволодіння майном держави шляхом отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів у розмірі, що перевищує суму, гарантовану ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок Уповноважена особа обґрунтовує тим, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли із рахунку іншого вкладника. Сума коштів на рахунку такого вкладника у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» значно перевищує 200000 грн. 00 коп. У зв'язку з цим, у разі ліквідації банку, він матиме право на повернення лише частини коштів - у розмірі, що не перевищує гарантовану суму.

На думку Уповноваженої особи, договір № 44017 від 04 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» був укладений в інтересах вкладника, сума коштів на рахунку якого перевищує 200000 грн. 00 коп. Такі інтереси полягали у тому, щоб перерахувати частину коштів з рахунку вкладника на рахунок ОСОБА_2, цим самим збільшивши суму коштів, яка може бути повернута за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Уповноважена особа вважає, що про дійсний намір осіб, які брали участь в укладенні договору № 44017 від 04 липня 2014 року та перерахуванні коштів, свідчить та обставина, що відповідні дії були вчинені напередодні віднесення ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних. Також Уповноважена особа посилається на те, що умовами договору № 44017 від 04 липня 2014 року не було передбачено можливості внесення коштів на депозитний рахунок іншою особою, ніж вкладник.

Оцінивши зазначені доводи Уповноваженої особи за правилами ст. 86 КАС України, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вони самі по собі не вказують на нікчемність договору № 44017 від 04 липня 2014 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Зазначена норма права вказує на те, що кошти у якості банківського вкладу (депозиту) можуть бути прийняті банком як безпосередньо від вкладника, так і від іншої особи для вкладника.

Правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму врегульовані Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція).

Порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам і використання коштів за цими рахунками визначений у розділі 10 Інструкції.

Відповідно до абз. 2 п. 10.12 Інструкції на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Дослідивши умови договору банківського вкладу (депозиту) № 44017 від 04 липня 2014 року колегія суддів встановила, що він не містить обмежень щодо можливості зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_2 іншою особою.

Крім того, Уповноважена особа не надала суду доказів на підтвердження того, що кошти на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_2 надійшли саме із рахунку іншого вкладника ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

З матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 190000 грн. 00 коп. були внесені на вкладний (депозитний) рахунок, відкритий на ім'я позивача 04 липня 2014 року відповідно до квитанції № ТR.58330.1614.355 від 10 липня 2014 року та не заперечується відповідачами.

У вказаній квитанції у якості платника та отримувача коштів зазначений ОСОБА_2

Таким чином, спосіб зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок позивача не суперечить вимогам закону та не свідчить про укладення договору з порушенням публічного порядку.

Доводи Уповноваженої особи про те, що перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 було здійснене з метою незаконного отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідачів та не підтверджені доказами.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Уповноважена особа не надала доказів того, що договір № 44017 від 04 липня 2014 року є нікчемним в силу п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ч. 2 ст. 228 ЦК України.

Також Уповноважена особа посилається на те, що ОСОБА_2 був введений до ОДБ ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» 05 липня 2014 року о 11:48 (субота), хоча депозит був фактично оформлений 04 липня 2014 року, а документи щодо внесення грошових коштів на депозитний рахунок сформовано 10 липня 2014 року о 16:17. Внесення суми коштів у балансі банку було відображене 10 липня 2014 року.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа посилається на укладення договору № 44017 від 04 липня 2014 року у період дії заборони на проведення операцій залучення фінансових активів із зобов'язаннями щодо наступного їх повернення, що була встановлена постановою Національного банку України № 10 БТ від 31 березня 2014 року «Про застосування до ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» заходу впливу у вигляді обмеження .

Разом з тим, зазначена постанова Національного банку України є банківською таємницею, у зв'язку з чим ОСОБА_2 та інші вкладники не могли знати про встановлення обмежень щодо здійснення ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» операцій із залучення вкладів. Відповідно, укладення договору № 44434 від 04 липня 2014 року у період дії таких обмежень не може свідчити про намір зазначених осіб отримати переваги, прямо не встановлені для них законом.

Посилаючись на вказані обставини, Уповноважена особа фактично на те, що укладення та виконання договору № 44434 від 04 липня 2014 року відбулося з порушеннями вимог закону.

Разом з тим, правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Доказів визнання у встановленому законом порядку недійсним договору № 44017 від 04 липня 2014 року Уповноважена особа - не надала.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в Уповноваженої особи були відсутні підстави для не включення даних про ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу з підстав його нікчемності чи недійсності.

Відтак, постанова суду від 19 серпня 2015 року про задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 19 серпня 2015 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» - відмовити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

В.В. Файдюк

Ухвала складена у повному обсязі 16 травня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Файдюк В.В.

Желтобрюх І.Л.