Справа № 826/3336/16
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3336/16 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В, Кучми А.Ю.,

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України №2, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом про: визнання протиправним та скасування рішення Національної поліції України в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання п.п.1 п.2 наказу Національної поліції України від 26.11.2015 року №116 «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України»; визнання протиправним дії Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_3; визнання протиправним та скасування рішення ( висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України щодо невідповідності ОСОБА_3 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність; визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 18.02.2016 року №110о/с, про звільнення ОСОБА_3, оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області; поновлення на службі в поліції на посаді, оперуповноваженого в важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області; стягнення грошового утримання з Національної поліції України за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Центральної атестаційної комісії №2 від 19.01.2016 року щодо прийняття рішення про звільнення зі служби через службову невідповідність оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_3; визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України №110о/с від 18.02.2016 року в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_3; поновлено ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 19.02.2016 року; стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 82 091,40 грн.; допущено негайне виконання постанови суду в частині стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що дорівнює 7 561,00 грн. та поновлення ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 19.02.2016 року. В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України подали апеляційну скаргу про зміну постанови суду першої інстанції в частинах поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - змінити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ починаючи з серпня 1996 року.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 07.11.2015 року №13о/с «По особовому складу» позивача призначено оперуповноваженим в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області.

Відповідно до п.9, п.12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та згідно з наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року №13 «Про затвердження тимчасового штату Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України» позивача прийнято на службу до Національної поліції України як прибулого з Міністерства внутрішніх справ з присвоєнням спеціального звання «полковник поліції» в порядку переатестування - наказ №13о/с від 07.11.2015 року.

В подальшому, Наказом Національної поліції України від 18.02.2016 року №110о/с ОСОБА_3 оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України звільнено зі служби в поліції за п.5 (через службову невідповідність) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність проведення атестації та безпідставність рішення Центральної атестаційної комісії №2, як наслідок звільнення ОСОБА_3 через службову невідповідність за п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII відбулося незаконно, а тому оскаржувані наказ в частині звільнення позивача та рішення Центральної атестаційної комісії №2 Національної поліції України від 19.01.2016 року, згідно яких ОСОБА_3 не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню через службову невідповідність, суд вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню. У зв'язку із чим позивача належить поновити на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 19.02.2016 року.

В силу приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову та залишає її в цій частині без змін.

Що стосується доводів апелянта про неправомірність визначення судом першої інстанції дати поновлення позивача на посаді, колегія суддів погоджується з ними, з огляду на наступне.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2017 поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах УВБ в Закарпатській області ДВБ НП України з 19.02.2016 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, Наказом Національної поліції України від 18.02.2016 № 110 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 ОСОБА_3, оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки, з 24.02.2016 року, з виплатою компенсації за 4 доби невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час. Дане підтверджується також відомостями трудової книжки (а.с. 13).

Отже, фактично відпрацьованим останнім оплачуваним робочім днем служби в поліції ОСОБА_3 було 24.02.2016 року.

У той же час, суд першої інстанції постановив поновити позивача на раніше займаній посаді з 19.02.2016 року, коли він ще не був звільнений і продовжував проходити службу в поліції.

Таким чином, судом першої інстанції помилково визначено дату, з якої позивача слід поновити на посаді, оскільки як вбачається з наказу від 18.02.2016 № 110 о/с, позивача було звільнено з посади з 24.02.2016 року, а отже саме з цієї дати він має бути поновлений на посаді.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки необхідно змінити в частині дати, з якої позивач підлягає поновленню на вказаній посаді.

Що стосується доводів апелянта на невірне визначення судом першої інстанції суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з Департаменту внутрішньої безпеки НП України на користь позивача, колегія суддів також погоджується з ними, з огляду на наступне.

Обрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно вимог Постанови КМ України №100 від 08.02.95р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пункту 6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.16р. № 260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Згідно п. 9 вказаного Порядку при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином, зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.15р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.16р. №260 «Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Так, згідно довідки ДВБ НП України від 21.02.2017 № 63 про нараховане грошове забезпечення позивача становить за грудень 2015 року - 7000,00 грн., за січень 2016 року 8122,00 грн., що в загальній сумі складає 15122,00 грн.

Кількість днів вимушеного становить 329 календарних днів (з 25.02.16 року (наступний день за днем звільнення) по 18.01.2017 (день ухвалення судового рішення).

Враховуючи викладене, розрахунок середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу має проводитись наступним чином:

середньоденне грошове забезпечення: 15122,00 грн. / 62 календарні дні (грудень, січень) = 243,90 грн.

Отже, сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку належить стягнути на користь позивача, становить: 243,90 грн. х 329 = 80 243,10 грн. (вісімдесят тисяч двісті сорок три гривні 10 коп.).

В силу вимог п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни постанови суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2017 року змінити, виклавши абзац четвертий та п'ятий резолютивної частини постанови в наступній редакції:

«Поновити ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 24.02.2016 року».

«Стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України () на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.02.2016 року по 18.01.2017 року в розмірі 80 243,10 грн. (вісімдесят тисяч двісті сорок три гривні 10 коп.)»

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 17.05.2017 року.

Головуючий І.В. Саприкіна

Судді О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.