Справа № 810/1346/16
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Київ К/800/36825/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Калашнікової О.В., Кравцова О.В.,

Секретар судового засідання Вишняк О.М.

за участю

позивач ОСОБА_4.,

представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача Зайченко О.Л.,

представників третіх осіб Іванюк Н.В., Бойко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної Державної адміністрації, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Розбудова», Міністерство екології та природних ресурсів України, Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, про визнання недійсним Висновку, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної Державної адміністрації (далі - відподач), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Розбудова», Міністерство екології та природних ресурсів України, Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, в якому просила визнати недійсним Висновок державної екологічної експертизи від 12 лютого 2016 року №06.2-04/822 по матеріалам вирубки дерево-чагарникової рослинності по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 3,2903 га.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року, скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, провадження в адміністративній справі закрито.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, позивач просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Відповідач та третя особа ТОВ «Розбудова» у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначають, що рішення суду апеляційної інстанції є законним, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважають касаційну скаргу необґрунтованою, а тому просять залишити її без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, сторін по справі, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 просить визнати недійсним Висновок державної екологічної експертизи від 12 лютого 2016 року №06.2-04/822 щодо вирубки дерево-чагарникової рослинності по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 3,2903 га, за умови оформлення документів у відповідності до Порядку видалення дерев, кущів газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1045 від 01 серпня 2006 року.

Закриваючи провадження у справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлені в рамках даного спору вимоги позивача належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про екологічну експертизу» від 09 лютого 1995 року №46/95-ВР, висновки державної екологічної експертизи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі порушення вимог законодавства про проведення державної екологічної експертизи; недотримання державних санітарних норм, правил, гігієнічних нормативів, будівельних норм і правил, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки; неврахування важливих достовірних відомостей про стан екологічної ситуації, що склалася в районі (місці) реалізації об'єкта екологічної експертизи, який може негативно впливати на стан навколишнього природного середовища, природних ресурсів, здоров'я людей; порушення прав учасників еколого-експертного процесу, якщо це призвело до неправдивого висновку екологічної експертизи.

За приписами статті ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-XII, судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Згідно пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, висновок експерта не є актом суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

В свою чергу Пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо, зокрема, захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції щодо закриття провадження в адміністративній справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених у касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: