Справа № 826/6748/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2017 року письмове провадження № 826/6748/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., суддів: Кузьменка В.А., Огурцова О.П. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України,

Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про скасування наказів, поновлення на роботі,

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач-1) та Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача - 1 від 06.04.2016р. №57-ДС «Про звільнення ОСОБА_1.»;

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача - 2 від 06.04.2016р. №61-о «Про звільнення ОСОБА_1.»;

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача - 1 від 17.12.2015р. №987 «Про стан організації роботи органів ДФС та її територіальних органів в жовтні 2015 року» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальної заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_1 (п.п. 2.15 п.2);

- поновлення позивача на посаді заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві;

- стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

ОСОБА_1 з грудня 2014 року працювала на посаді заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до п. 12 Положення про Державну податкову інспекцію в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, затвердженого наказом ДФС України від 20.08.2014р. №54, заступники начальники ДПІ: підзвітні та підконтрольні Голові ДФС, начальнику ДФС та начальнику ДПІ; забезпечують виконання завдань ДПІ у сферах, що закріплюються окремо за кожним із заступників.

28 липня 2015 року з метою забезпечення стабільного розвитку економіки, рівних та конкурентних умов ведення бізнесу, унеможливлення фіскального тиску та нівелювання податкових ризиків у діяльності сумлінних платників податків, вжиття профілактичних заходів щодо запобігання вчиненню правопорушень, належної координації роботи органів державної фіскальної служби з упередження необґрунтованого формування податкового кредиту у значних розмірах, ДФС виданий наказ № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» (далі наказ ДФС № 543).

П. 1 наказу ДФС № 543 затверджений Рекомендований порядок взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість.

П. 2 наказу ДФС № 543 встановлена персональна відповідальність:

керівників територіальних органів ДФС, де на обліку перебувають платники ПДВ, які за результатами звітного періоду здійснюють ризикові операції, маніпулюють показниками податкової звітності, різко підвищили економічну активність та задіяні у схемах ухилення від оподаткування, за виявлення вигодоформуючих суб'єктів («податкових ям») та повідомлення про виявлення ймовірної схеми ухилення від оподаткування територіальних органів ДФС, на обліку в яких перебувають вигодотранспортуючі суб'єкти господарювання (транзитери) та вигодонабувачі (пп. 2.1. п. 2);

керівників та перших заступників керівників територіальних органів ДФС, які відповідають за вжиття заходів з боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску, на обліку в яких перебувають вигодоформуючі («податкові ями»), вигодотранспортуючі суб'єкти (транзитери) та зустрічні транзитні підприємства, за:

- своєчасність та повноту вжитих заходів щодо їх відпрацювання та направлення відповідних матеріалів (напрацювань профільних структурних підрозділів щодо поліпшення якості доказової бази для проведення контрольно-перевірочної роботи тощо) територіальним органам ДФС, де перебувають на обліку вигодотранспортуючі суб'єкти («транзитери») та вигодонабувачі, які задіяні у ланцюгах руху фіктивного податкового кредиту;

- встановлення місцезнаходження платників податків, задіяних у схемі ухилення від оподаткування, опитування їх посадових осіб щодо причетності до створення та діяльності суб'єктів господарювання;

- визначення та притягнення до відповідальності організаторів схем ухилення від оподаткування;

- своєчасність та коректність внесення інформації до бази щодо відпрацювання ризикових суб'єктів господарювання (пп. 2.2. п. 2);

керівників та перших заступників начальників головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників, на обліку в яких перебувають вигодонабувачі, та заступників начальників начальників головних оперативних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Центрального офісу, які відповідають за вжиття заходів з боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску, на обліку в яких перебувають вигодоформуючі суб'єкти («податкові ями»), за руйнування міжрегіональних схем ухилення від сплати податкових зобов'язань (пп. 2.3. п. 2);

начальників головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Центрального офісу, керівників підпорядкованих їм територіальних органів ДФС, на обліку в яких перебувають вигодонабувачі, за своєчасне і якісне відпрацювання цих суб'єктів господарювання та внесення даних про результати відпрацювання до відповідних інформаційних ресурсів (пп. 2.4. п. 2).

Згідно наказу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 08.09.2015р. №1835 «Про тимчасовий розподіл обов'язків між керівним складом ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві» було встановлено тимчасовий розподіл обов'язків з керівництва роботи структурних підрозділів податкової інспекції, зокрема, на заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_1:

- управління інфраструктурою;

- управління доходів і зборів з фізичних осіб;

- управління ІТ;

- управління погашення заборгованостей;

- відділ контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів.

Відповідно до п. 1.1 Положення про управління оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, затвердженого наказом ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 24.11.2015р. №2296, Управління оподаткування фізичних осіб є самостійним структурним підрозділом ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, роботу якого спрямовує і координує заступник начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві згідно з наказом про розподіл обов'язків між керівним складом ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Так, згідно зазначеного Положення №2296 до функціональних обов'язків керівника Управління оподаткування фізичних осіб належить, зокрема, участь у роботі комісій, робочих груп (п. 3.2.30); аналіз причин та оцінка фактів порушень податкового законодавства, які впливають на повноту справляння податку на доходи фізичних осіб (п. 3.69.5); аналіз причин та оцінка фактів порушень податкового законодавства, які впливають на повноту нарахування та сплати ПДВ (п. 3.80.6).

Наказом ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 01.09.2015р. №1805 «Про склад робочої групи із забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» створено робочу групу з оперативного реагування, розгляду та відпрацювання ризикових суб'єктів господарювання. Додатком №1 до даного наказу затверджено склад робочої групи із забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ. До складу робочої групи, зокрема, входить начальник управління ІТ - ОСОБА_2 та начальник управління доходів і зборів фізичних осіб - ОСОБА_3, контроль та координацію за якими здійснювала ОСОБА_1

Розпорядженням ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 08.09.2015р. №22-р «Про відпрацювання ризикових суб'єктів господарювання» між управліннями згідно їх функцій та компетенції розподілено обов'язки з метою щоденного внесення повної та достовірної інформації по відпрацюванню суб'єктів господарювання ризикових категорій. Серед управлінь зазначених в даному розпорядженні, зокрема, управління ІТ та управління доходів і зборів з фізичних осіб, координацію яких здійснювала ОСОБА_1

Пунктом 2.15 наказу ДФС України від 17.12.2015р. №987 «Про стан організації роботи ДФС та її територіальних органів у жовтні 2015 року» на підставі ст.ст. 147, 148, 149 КЗпП України позивач заслуговує на звільнення з займаної посади заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за неналежні виконання службових обов'язків, організацію роботи та контролю у жовтні 2015 року, не відпрацювання підприємств, які задіяні у резонансних схемах ухилення від оподаткування та сформували схемний податковий кредит, приріст обсягів податкового кредиту, сформованого постачальниками ймовірно ризикових послуг, що призвело до порушення вимог наказу №543.

Підстава: подання Координаційно-моніторингового департаменту від 25.11.2015р. №3941/99-99-20-02-18, акт про відмову від надання пояснень від 25.11.2015р.

Як вбачається з даного наказу, позивачем неналежно організовано роботу з відпрацювання «вигодо набувачів», які скористались «схемним» податковим кредитом у резонансних схемах ухилення від оподаткування на суму 4,7 млн.грн.

Наказом ДФС України від 06.04.2016р. №57-ДС «Про звільнення ОСОБА_1.» позивача відповідно до констатуючої частини та п.п. 2.15 п. 2 наказу ДФС України від 17.12.2015р. №987 «Про стан організації роботи ДФС та її територіальних органів у жовтні 2015 року» за неналежні виконання службових обов'язків, організацію роботи та контролю у жовтні 2015 року, не відпрацювання підприємств, які задіяні у резонансних схемах ухилення від оподаткування та сформували схемний податковий кредит, приріст обсягів податкового кредиту, сформованого постачальниками ймовірно ризикових послуг, що призвело до порушення вимог наказу №543, звільнено з посади заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Підстава: наказ ДФС від 17.12.2015р. №987 «Про стан організації роботи ДФС та її територіальних органів у жовтні 2015 року», акт про відмову від надання пояснень ОСОБА_1 від 25.11.2015р.

Наказом ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.04.2016р. №61-о «Про звільнення ОСОБА_1.» на підставі наказу ДФС України від 06.04.2016р. №57-ДС позивача звільнено з посади заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за неналежне виконання службових обов'язків, організацію роботи та контролю у жовтні 2015 року, не відпрацювання підприємств, які задіяні у резонансних схемах ухилення від оподаткування та сформували схемний податковий кредит, приріст обсягів податкового кредиту, сформованого постачальниками ймовірно ризикових послуг, що призвело до порушення вимог наказу №543, звільнено з посади заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу врегульовано законом України "Про державну службу" (чинним на час прийняття оскаржуваних наказів).

Згідно із ст. 14 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Статтею 41 Кодексу законів про працю України визначено, зокрема, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Звільнення на підставі частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України за своєю природою є дисциплінарним стягненням, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, передбачених статтями 148, 149 Кодексу законів про працю України.

Згідно зі ст. 148 Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Частиною ж першою ст. 149 Кодексу встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Зі змісту підпункту 2.15 пункту 2 наказу від 17.12.2015 №987 вбачається, що оскаржуваний наказ прийнято на підставі подання координаційно-моніторингового департаменту від 25.11.2015 №3941/99-99-20-02-18 та акту відмови від надання пояснень від 25.11.2015р.

Зі змісту згадуваного подання вбачається, що ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві: встановлено приріст обсягів податкового кредиту, сформованого постачальниками ймовірно ризикових послуг на суму 865,3млн грн.. за серпень - вересень 2015 року; 4,7млн грн., чим порушено вимоги наказу №543; потребує покращення стан організації роботи з недопущення формування «схемного» податкового кредиту СГ спеціального режиму оподаткування, зокрема, за липень - вересень 2015 року на суму 3,6млн грн.; за результатами аналізу показників ЄРПН за серпень - жовтень 2015 року 7,6млрд. грн.. ймовірно схемного податкового кредиту сформовано підприємствами товарів (робіт, послуг) без їх купівлі, імпорту та/або відсутності землі, працівників та основних засобів для вирощування (надання таких послуг) на суму 185,6млн.грн.; залишаються невідпрацьованими майже 3,8млрд.грн. «схемного» ПК «вигодо формуючих» підприємств на суму 197,1млн. грн.; залишаються невідпрацьованими значні обсяги «схемного» ПК СГ - «вигодо набувачів» на суму 228,8млн.грн.

На підставі викладеного ДФС України дійшло висновку про наявність підстав для звільнення позивача.

Проте, одноразове грубе порушення службових обов'язків є самостійною підставою для припинення трудового договору, а тому суб'єкт владних повноважень повинен був визначити: у чому конкретно полягає одноразове грубе порушення трудових обов'язків з боку позивача.

Підстави звільнення позивача, які вказані в наказі та поданні складають самостійні триваючі та/або систематичні порушення.

При вирішенні питання чи є порушення трудових обов'язків грубим слід виходити з характеру проступку, обставин за яких допущено проступок, суттєвості наслідків порушення службових обов'язків. При цьому слід враховувати не тільки факт невиконання обов'язків, а й можливість виконання такого обов'язку у встановлених фактичних обставинах.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем в наказі про звільнення не зазначено в чому саме полягає одноразове грубе порушення позивачем своїх трудових обов'язків, не надано письмових доказів, яке саме одноразове грубе порушення трудових обов'язків було вчинене.

Відповідачами не надано допустимих та належних доказів наявності обставин, які викладені у поданні та наказах, оскільки не вказано, які самі суб'єкти господарювання допустили формування «схемного» податкового кредиту та допущення суб'єктами господарювання «схемного» податкового кредиту.

При цьому в наказі ДФС № 543 йдеться про персональну відповідальність керівників за виявлення вигодоформуючих суб'єктів («податкових ям») та повідомлення про виявлення ймовірної схеми ухилення від оподаткування територіальних органів ДФС, на обліку в яких перебувають вигодотранспортуючі суб'єкти господарювання (транзитери) та вигодонабувачів; за своєчасність та повноту вжитих заходів щодо їх відпрацювання та направлення відповідних матеріалів (напрацювань профільних структурних підрозділів щодо поліпшення якості доказової бази для проведення контрольно-перевірочної роботи тощо) територіальним органам ДФС, де перебувають на обліку вигодотранспортуючі суб'єкти («транзитери») та вигодонабувачі, які задіяні у ланцюгах руху фіктивного податкового кредиту; за встановлення місцезнаходження платників податків, задіяних у схемі ухилення від оподаткування, опитування їх посадових осіб щодо причетності до створення та діяльності суб'єктів господарювання; за визначення та притягнення до відповідальності організаторів схем ухилення від оподаткування; за своєчасність та коректність внесення інформації до бази щодо відпрацювання ризикових суб'єктів господарювання; за руйнування міжрегіональних схем ухилення від сплати податкових зобов'язань; за своєчасне і якісне відпрацювання цих суб'єктів господарювання та внесення даних про результати відпрацювання до відповідних інформаційних ресурсів.

Разом з цим, ні наказ ДФС № 543, ні затверджений ним Порядок, не встановлюють персональну відповідальність керівника територіального органу ДФС за «допущення формування «схемного» податкового кредиту суб'єктами господарювання спеціального режиму оподаткування» або за «приріст обсягів податкового кредиту, сформованого постачальниками ймовірно ризикових послуг, підприємствами сільськогосподарських товарів (робіт, послуг) без їх купівлі, імпорту та/або відсутності землі, працівників та основних засобів для вирощування (надання таких послуг)».

Саме по собі неналежне виконання службових обов'язків та організації роботи і контролю не дає підстав для звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Позивач був державним службовцем, отже відповідачі мали право призначити та провести службове розслідування згідно з Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950.

Проведення службового розслідування дозволило б всебічно та повно встановити склад вчиненого дисциплінарного проступку, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення чи обставини, що знімають з особи безпідставні звинувачення; внести обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством; у разі прийняття рішення щодо притягнення особи до відповідальності визначити вид дисциплінарного стягнення, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Однак, такою можливістю відповідачі не скористалися.

Суд відзначає, що невиконання або неналежне виконання службових обов'язків може бути підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 147 КЗпП України або заходів дисциплінарного впливу, визначених ст. 14 Закону № 3723.

Водночас, суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язував звільнення, про що зазначено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

З огляду на викладене, відповідачем-1 не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про можливість звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, що вказує на протиправність пп. 2.15 п. 2 наказу від 17.12.2015 №987 та є підставою для його скасування.

Враховуючи, що наказ від 06.04.2016р. №57-ДС прийнято на підставі пп. 2.15 п. 2 наказу від 17.12.2015 №987, а наказ від 06.04.2016р. №61-о на підставі наказу від 06.04.2016р. №57-ДС, отже протиправність такого наказу прямо вказує на протиправність наказів від 06.04.2016р. №57-ДС та від 06.04.2016р. №61-о та є підставою для їх скасування.

Вказана правова позиція також узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 03.03.2017р. у справі №826/2101/16.

Щодо розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Так, згідно довідки ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.07.2016р. №58/Д/05-012 середньоденний заробіток позивача складає - 223,61грн., середньомісячний заробіток - 4695,81грн.

Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача складає 260. Відповідно середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 07 квітня 2016 року по 17 травня 2017 року складає 58138,60грн.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідачі у справі не надали суду жодних доказів, які б спростували доводи викладені позивачем у позовній заяві.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд дійшов висновку, що позовні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 06.04.2016р. №57-ДС «Про звільнення ОСОБА_1.».

3. Визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.04.2016р. №61-о «Про звільнення ОСОБА_1.».

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 17.12.2015р. №987 «Про стан організації роботи органів ДФС та її територіальних органів в жовтні 2015 року» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальної заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_1 (п.п. 2.15 п.2).

5. Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві з 07 квітня 2016 року.

6. Стягнути з ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 58138,60грн. (п'ятдесят вісім тисяч сто тридцять вісім гривень, 60 копійок).

7. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві з 07 квітня 2016 року.

8. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в сумі 4919,42грн. (чотири тисячі дев'ятсот дев'ятнадцять гривень, 42 копійки).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді О.П. Огурцов

В.А. Кузьменко