Справа № 825/610/17
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Чернігів Справа № 825/610/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дякова В.І.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління поліції охорони в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3С.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Чернігівській області, в якому просить суд зобовязати відповідача провести на користь ОСОБА_3 доплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 2 роки вислуги.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.04.2016, згідно наказу Управління поліції охорони в Чернігівській області № 87 о/с від 27.04.2016, він був звільнений з Національної поліції України, згідно розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» за п.7 ст. 77 (за власним бажанням). Відповідно до вказаного наказу, вислуга років в календарному обчисленні складає 22 роки 6 місяців 12 днів, зокрема за навчання - 2 роки 4 місяці 19 днів.

Позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років (вислуга на дату звільнення більш 22 календарних роки та 6 місяців), а також на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 10 Постанови №393.

Проте, за інформацією Управління поліції охорони в Чернігівській області (довідка-розрахунок від 31.03.2017), нарахування допомоги при звільненні зі служби в розмірі 32550 грн. здійснювалося виходячи з 20 років вислуги, а не з 22 роки.

Тому позивач просить зобовязати відповідача провести на його користь доплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 2 роки вислуги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони. Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

ОСОБА_3 до Управління поліції охорони в Чернігівській області надав копію диплома серії ЛГ №000999 про закінчення ним Чернігівського технологічного інституту в 1995 році та отримав кваліфікацію спеціаліста. Жодних відомостей про присвоєння йому офіцерського звання після закінчення вказаного інституту ОСОБА_3 не надав. Отже, для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_3 була правильно визначена календарна вислуга в 20 років 01 місяць 23 дні, у відповідності до положень Постанови №393.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Управління поліції охорони в Чернігівській області від 27.04.2016 №87 о/с заступника командира роти поліції охорони Управління поліції охорони в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_3 30.04.2016 було звільнено з Національної поліції України згідно розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» за п.7 ст. 77 (за власним бажанням) (а.с. 5).

Відповідно до вказаного наказу від 27.04.2016 №87 о/с зазначено, що вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить 22 роки 06 місяців 12 днів (в календарному обчисленні - 20 років 01 місяць 23 дні, час навчання 02 роки 04 місяці 19 днів).

Як вбачається з розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_3, час його навчання у вищому навчальному закладі - Чернігівському технологічному інституті становить з 01.09.1990 по 10.06.1995, термін проходження служби в Збройних Силах України, після закінчення інституту - з 21.11.1995 по 16.10.1996, служба в органах МВС - з 01.02.1997 по 06.11.2015 та служба в поліції - з 07.11.2015 по 30.04.2016.

При цьому вказано, що час служби в календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 23 дні; час навчання 02 роки 04 місяці 19 днів, а вислуга років для призначення пенсії становить 22 роки 06 місяців 12 днів (а.с. 50-53).

З довідки-розрахунку від 31.03.2017 вбачається, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 32550,00 грн. за 20 років вислуги (а.с. 6).

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, зі змінами і доповненнями (далі Закон №2262-XII).

Частиною 2 статті 9 Закону №2262-XII передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Обчислення вислуги років військовослужбовців, до яких належить позивач, встановлено Законом №2262-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393).

Так, відповідно до частини другої статті 17 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Пунктом 2 Постанови №393 встановлено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони. Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

У наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник «також» у сполученні з «а» вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Таким чином, на підставі аналізу наведених вище норм права та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, суд приходить до висновку, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону №2262-XII додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Вказана правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постанові від 10.03.2015 (справа № 21-411а14), що є обовязковою до застосування у відповідності до частини 1 статті 244-2 КАС України.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 з 01.09.1990 по 10.06.1995 навчався у вищому навчальному закладі - Чернігівському технологічному інституті за спеціальністю «обладнання та технологія зварювального виробництва», що підтверджується копією диплома серії ЛГ №000999 та додатком до нього (а.с. 24-26).

Разом з тим, після закінчення вказаного навчального закладу позивачу не було присвоєно офіцерське звання.

Таким чином, згідно із вимогами вищевикладених норм, суд приходить до висновку, що оскільки після закінчення цивільного навчального закладу позивачу не було присвоєно офіцерське звання, то таке навчання не може бути зараховано до вислуги років на військовій службі.

Отже, відповідач правомірно виплатив ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу при звільненні з розрахунку 20 років вислуги.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Дяков