Справа № 825/521/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2017 року Чернігів Справа № 825/521/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, осудження бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів за моральні інтереси,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Чернігівська ОДА), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської обласної державної адміністрації (далі - Департамент), з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с71), в якому просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо підготовки та додаткового не внесення на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів по проекту "Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів" (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання) протиправною;

- осудити бездіяльність відповідача та зобовязати його підготувати та додатково внести на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів по проекту "Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів" (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання);

- стягнути з відповідача кошти на користь позивача, як автора винаходів, за моральні інтереси, згідно статті 54 Конституції України, в сумі 30 547 800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, як фізична особа - винахідник, має власні винаходи та відкриття, на основі яких був розроблений проект "Мобільний комплекс по переробці біомаси деревини без відходів".

Керуючись ст. 54 Конституції України він, в різний час, неодноразово звертався до Чернігівської обласної ради та Чернігівської ОДА за захистом інтелектуальної власності, його авторських прав, моральних і матеріальних інтересів. Всі звернення були переадресовані до Департаменту ЖКГ Чернігівської ОДА (раніше Головного управління ЖКГ), який через відсутність технічно обізнаних спеціалістів по роботі із винаходами, надсилав бюрократичні відписки з різною негативною мотивацією. Зазначив, що головним лейтмотивом фігурувала причина: відсутність коштів і процедурні питання і відверті посягання на його права та свободи, честь і гідність, як винахідника.

Тема "Мобільний комплекс по переробці біомаси деревини без відходів" підкріплена патентами, які не потребують будь-яких допоміжних висновків та дозволів, як високотехнологічні інструменти що готові для продажу, тобто висновки по ним уже зробили відповідні державні патентні спеціалісти і підкріпили їх високотехнологічними патентами, - для втілення в життя.

Враховуючи наведене позивач вважає, що відповідач не підготував та додатково не вніс на розгляд Чернігівської ОДА в програму енергозбереження винаходів по проекту "Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів" (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання), чим посягнув на його права і свободи, честь і гідність, та суттєво погіршив моральний стан та стан здоров'я позивача.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, та надав письмові пояснення. Крім того, вказав, що своїми діями чи бездіяльністю відповідач не заподіяв і не міг заподіяти позивачу жодної із форм моральної шкоди.

Представник третьої особи позов не визнав, вказавши, що запропонована позивачем розробка не відповідає основній меті та завданням зазначеної програми, в яку позивач просить її включити. При цьому, включення такої розробки в програму передбачало би фактичне бюджетне фінансування закупівлі без проведення процедури публічних закупівель, що заборонено законом. Також вказав, що позивачем не надано підтверджень вимірювальних показників заподіяної моральної шкоди, причинно-наслідкового зв'язку між діями або бездіяльністю відповідача і погіршенням фізичного або психологічного стану позивача, внаслідок чого такі вимоги позивача є безпідставними.

Одночасно представник відповідача заявив клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

Суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні даного клопотання, врахувавши, що про порушення своїх прав позивач остаточно дізнався у січні 2017 року, коли Чернігівська обласна рада листом №К-8-09/1-02 повідомила позивача про можливість оскарження рішення щодо припинення діяльності робочої групи з розгляду звернень позивача. Крім того, при вирішенні відповідача суд враховував, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини. Так, у справі "Bellet v. France", Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. В рішенні від 27.06.2000 у справі "Ілхан проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи. У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та в рішенні по справі "Перес де ОСОБА_5 Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність надання позивачу можливості захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, як фізична особа - винахідник, має власні винаходи, зокрема: авторское свидетельство и описание к изобретению № 623649 "Способ брикетирования сыпучих материалов (публикация: Бюллетень № 34 от 15.09.1978); авторское свидетельство и описание к изобретению № 1755947А1 "Способ очистки сыпучих материалов и устройство для его осуществления (публикация: Бюллетень № 31 от 23.08.1992); Деклараційний патент та опис на винахід № 44155 "Спосіб сушіння сипучого матеріалу і пристрій для його здійснення" (публікація: Бюлетень № 1 від 15.01.2002); Деклараційний патент та опис на корисну модель № 3082 "Прес штемпельний "Могутній гном" (публікація: Бюлетень № 10 від 15.10.2004); Деклараційний патент та опис на корисну модель № 5370 Поворотний гідро двигун "Гідравлічне Коромисло" (з-ка № 2004 від 16.04.2004; публікація: Бюлетень № 3 від 15.03.2005); Деклараційний патент та опис на корисну модель № 8916 "Чотириланцюговий шарнірний кривошипно-коромисловий механізм" (публікація: Бюлетень № 8 від 15.08.2005); а також описи до деклараційних патентів на винахід № 32866 № 35724, № 35785, № 44155, № 47057, № 612790, № 32867, № 52111 "Спосіб сушки деревини та пристрій для його здійснення", "Спосіб сушіння деревини ОСОБА_1 і пристрій для його здійснення", "Пристрій для сушіння деревини", "Спосіб сушіння сипучих матеріалів і пристрій для його здійснення", "Пристрій для сушіння деревини", "Спосіб просочування деревини", "Спосіб просочування деревини і пристрій для його здійснення", "Скеровуючий пристрій для розпилювання матеріалу" відповідно (а.с.14-33); Диплом лауреата обласного конкурсу Краща науково-технічна розробка регіону за науково-технічну розробку "Пристрій у камері спалювання котла ОСОБА_1", "Пристрій для сушіння деревини ОСОБА_1"; Диплом лауреата обласного конкурсу "Краща науково-технічна розробка регіону" за науково-технічну розробку "КВІ-прес "ШУСТРИК" (а.с.34-35).

Судом встановлено, що на основі цих винаходів ОСОБА_1 був розроблений проект "Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів (а.с.55-74).

У зв'язку з розробленням вказаного проекту, позивач неодноразово звертався із зверненнями до Чернігівської ОДА щодо впровадження його наукових і технічних розробок шляхом включення їх до обласної програми енергоефективності. Його звернення були розглянуті та позивачеві надані відповіді (а.с.36-39, 101-106).

Так, на лист позивача щодо дій, які гальмують енергозбереження в області, адресованого Головному управлінню житлово-комунального господарства Чернігівської ОДА, зазначеним управлінням була надана відповідь від 29.12.2011 №К-132/01-09, в якій було звернуто увагу позивача, що роботи на діючому газовому обладнанні є роботами підвищеної небезпеки і повинні виконуватися спеціалізованими підприємствами, котрі мають відповідні дозволи та запропоновано встановити позивачу взаємовигідні відносини з підприємствами, які можуть надати допомогу у впровадженні його винаходів та технічних новацій.

На лист позивача щодо наукових і технічних розробок, адресованого в.о. голови Чернігівської ОДА, була надана відповідь від 24.12.2014 №К-153/01-09, в якій повідомлено про те, що матеріали щодо мобільного комплексу по переробці твердих побутових відходів та фекальних відстійників розглянуто та доведено до відома райдержадміністрацій та міськвиконкомів. У вказаній відповіді пропонувалось позивачу встановити взаємовигідні відносини з підприємствами, яких налічується понад 10 та які можуть надати допомогу у впровадженні винаходів та новацій.

На повторне звернення позивача, яке адресувалось в.о. голови Чернігівської ОДА, була також надана відповідь Департаментом житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської ОДА, в якій позивача було повідомлено про те, що 23.01.2015 відбулась 23 сесія 6 скликання Чернігівської обласної ради, на якій було прийнято бюджет на 2015 рік, у якому фінансування заходів Програми енергоефективності Чернігівської області на 2009-2015 роки не було передбачено. Також було запропоновано позивачу звернутися до інвесторів з метою впровадження винаходів.

Департаментом житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської ОДА також була надана відповідь від 18.09.2015 №К-109/01-09 та перенаправлено вказаний лист до обласного управління лісового та мисливського господарства і КП "Чернігівоблагроліс", які висловили свою думку щодо винаходів ОСОБА_1

З аналізу наявних в матеріалах справи відповідей, вбачається, що позивачу неодноразово пояснювалось, що впровадження його винаходів потребує інвестування значних коштів, а використання на вказані цілі коштів обласного бюджету не за призначенням заборонено Бюджетним кодексом України. При цьому, також неодноразово наголошено, що для позитивного вирішення його питання необхідне залучення інвестицій від спонсорів.

Судом також встановлено, що 27.01.2016 на третій сесії Чернігівської обласної ради сьомого скликання рішенням № 3-3/VІІ затверджена Програма стимулювання до запровадження енергоефективних заходів населення, обєднань співвласників багатоквартирних будинків та житлово-будівельних кооперативів Чернігівської області на 2016-2017 роки (далі Програма), схвалена розпорядженням голови Чернігівської ОДА 18.01.016 № 19.

З метою розгляду звернення ОСОБА_1, головою Чернігівської обласної ради прийнято розпорядження від 22.02.2016 № 29 "Про створення робочої групи з розгляду звернення винахідника ОСОБА_1І.". Вказані обставини сторонами не заперечуються.

21.09.2016, на виконання протокольного доручення президії Чернігівської обласної ради від 18.07.2016 щодо пропозицій ОСОБА_1, Департаментом житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської ОДА повідомлено Чернігівську обласну раду, що єдиним шляхом сприяння позивачу у реалізації технічних інновацій є співпраця з підприємствами інвесторами, у тому числі місцевого рівні, які мають змогу виділяти кошти. Крім того, по винаходу "Мобільні комплекси по 100% переробці біомаси деревини" зазначено, що він на даний час не має розроблених промислових зразків та не пройшов випробування в промислових масштабах. Також, для його виробництва необхідні значні кошти, які відсутні в обласному бюджеті.

Аналогічного висновку дійшла і робоча група з розгляду звернення винахідника ОСОБА_1, якою було прийнято рішення про те, що залучення бюджетних коштів для апробації та втілення у життя винаходів на даний час неможливе і єдиним шляхом впровадження у життя винаходів є співпраця з підприємствами-інвесторами.

У зв'язку з викладеним, листом від 07.12.2016 №К-24-09/1-02 запропоновано ОСОБА_1 для проведення експертного аналізу та включення його винаходів до відповідних цільових програм звернутись до профільних департаментів обласної державної адміністрації.

У зв'язку з тим, що в робочої групи відсутні дозволені законом важелі впливу для впровадження винаходів ОСОБА_1, нею прийнято рішення про припинення своєї діяльності.

03.01.2017 ОСОБА_1 було подано звернення до Чернігівської обласної ради, в якому позивач просив невідкладно поновити роботу робочої групи і налагодити Чернігівською обласною радою конструктивну взаємодію спільних інтересів між Чернігівської ОДА та Чернігівською міською радою на рівні перших службових осіб.

У відповідь на звернення, відповідач листом від 31.01.2017 за № К-8-09/1-02 повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначив, що у разі незгоди з прийнятим за результатами розгляду звернення рішенням щодо припинення діяльності робочої групи з розгляду звернення, ОСОБА_1 має право оскаржити його в суді.

У зв'язку із зазначеним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Положеннями ч.2 ст.2 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон № 280/97-ВР) передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає, зокрема, обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно із п.2 ст.10 Закону № 280/97-ВР обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

До повноважень обласних рад відноситься, зокрема, затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях обласної ради (п.16 ч.1 ст.43 Закону № 280/97-ВР).

Аналогічні повноваження обласних рад визначені у ст.143 Конституції України.

Водночас, у відповідності до п.1 ч.1 ст.44 Закону № 280/97-ВР обласні ради делегують обласним державним адміністраціям повноваження щодо підготовки і внесення на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно районів і областей, цільових програм з інших питань, а в місцях компактного проживання національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку, проектів рішень, інших матеріалів з питань, передбачених цією статтею; забезпечення виконання рішень ради.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами, що на виконання вищевказаної норми закону, обласній державній адміністрації були делеговані повноваження, зокрема, щодо підготовки і внесення на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку області, цільових програм з інших питань, проектів рішень, інших матеріалів з питань, передбачених рішенням "Про делегування повноважень обласній державній адміністрації".

Відповідно за приписами п.1 ч.1 ст.17 Закону № 280/97-ВР місцева державна адміністрація розробляє проекти програм соціально-економічного розвитку і подає їх на затвердження відповідній раді, забезпечує їх виконання, звітує перед відповідною радою про їх виконання.

З системного аналізу вищевказаних норм Закону № 280/97-ВР та Конституції України вбачається, що питання щодо підготовки і внесення на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно районів і областей, цільових програм з інших питань належить саме до компетенції обласних державних адміністрацій.

При цьому, до компетенції обласної ради належить виключно питання щодо затвердження, поданих обласними державними адміністраціями на розгляд обласної ради, проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно районів і областей та цільових програм з інших питань.

У свою чергу, бездіяльність Чернігівської ОДА щодо підготовки та додаткового не внесення на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів по проекту "Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів" (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання), кваліфікується позивачем у адміністративному позові як "протиправна", внаслідок чого він звернувся до суду.

Проте, суд не може погодитися з такою позицією позивача, виходячи з наступного.

Чернігівська ОДА, як орган державної влади, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно із загальними засадами права бездіяльність суб'єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, та інтересів фізичних та юридичних осіб (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, неоприлюднення нормативно-правового акта, тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 2017 рік діє програма стимулювання до запровадження енергоефективних заходів населення, обєднань співвласників багатоквартирних будинків та житлово-будівельних кооперативів Чернігівської області на 2016-2017 роки, затверджена рішенням третьої сесії обласної ради сьомого скликання від 27.01.2016.

Основним завданням зазначеної Програми є відшкодування позичальникам 10% відсотків річних у національній валюті за кредитами, отриманими на заходи з енергозбереження, та за кредитами, отриманими на заходи, орієнтовані на використання альтернативних до газу джерел енергії.

В свою чергу, винахід позивача "Мобільний комплекс по переробці біомаси деревини без відходів" є технічним приладом для переробки деревини який потенційно може застосовуватися в деревопереробній промисловості.

Тобто, запропонована позивачем розробка не відповідає основній меті та завданням зазначеної Програми.

Судом було встановлено, що для сприяння в використанні винаходу позивача, Департаментом були направлені інформаційні листи до КП "Чернігівоблагроліс" та ДП "Козелецьрайагролісгосп" як профільних підприємств по переробці деревини.

Отже, відповідачем вчинено всі залежні від нього дії, спрямовані саме на задоволення вимог позивача, шляхом інформування профільних підприємств, які можуть використовувати його винаходи, в той час, як будь-які інші дії законом не передбачені, а його винахід не може бути включений до зазначеної вище Програми в силу свого призначення, оскільки не відповідає меті такої Програми.

В інакшому б випадку, намагання позивача включити свою розробку в Програму, фактично передбачало би бюджетне фінансування закупівлі "Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів" без проведення процедури публічних закупівель.

Тобто, суд погоджується із поясненнями третьої особи про те, що державний орган не може лобіювати інтереси конкретних осіб щодо включення до певної програми. Крім іншого в таких програмах не зазначаються конкретні фізичні та юридичні особи.

В свою чергу, відповідно до ч.7 ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі" забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону. Відповідальність за порушення цієї вимоги закону передбачена ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Одночасно, ст.91 Бюджетного кодексу України визначає перелік видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів. До вказаного переліку не належить інвестування коштами громадян. А у відповідності до п.4 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визначається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме планування надходжень або витрат державного бюджету (місцевого бюджету), не віднесених до таких цим кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Виходячи з повноважень, наданих Законом України "Про місцеві державні адміністрації", відповідач не може підміняти собою орган місцевого самоврядування (Чернігівську обласну раду) щодо прийняття рішень обласної ради, цільових обласних програм тощо, оскільки не має права втручатись в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, Чернігівська ОДА при розгляді звернень позивача, діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За наведених обставин та з урахуванням відсутності протиправної бездіяльності Чернігівської ОДА щодо підготовки та додаткового не внесення на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів по проекту "Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів" (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання) суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

У свою чергу, в задоволенні позовної вимоги щодо осудження бездіяльності відповідача та зобовязання його підготувати та додатково внести на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів по проекту "Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів" (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання) також має бути відмовлено, оскільки вона є похідною від першої вимоги, у задоволенні якої судом вже відмовлено.

Крім того, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження субєкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.

Таким чином, вищевказана позовна вимога розцінюється Чернігівським окружним адміністративним судом як втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача коштів на його користь, як автора винаходів, за моральні інтереси, згідно ст.54 Конституції України, в сумі 30 547 800,00 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно із п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачем до суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, а також не зазначено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди вартістю запровадження його винаходів та роялті. Також позивачем не обґрунтовано якими саме діями або бездіяльністю відповідача були порушенні його права як громадянина та як винахідника.

Як встановлено судом вище, жодних протиправних дій або бездіяльності Чернігівська ОДА по відношенню до позивача не здійснювала, а тому у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача коштів у сумі 30 547 800,00 грн належить відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В даному випадку, позивач не надав належних доказів на підтвердження тих обставин, що Чернігівська ОДА вчиняла протиправну бездіяльність, чим було порушено його особисті права та законні інтереси у сфері інтелектуальної власності. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк