Справа № 756/16398/15-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.
суддів:Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 30 листопада 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 звернулася із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстав, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Подана заява не відповідала вимогам статті 2391 КАС, тому ухвалою від 16 березня 2017 року суддя-доповідач Самсін І.Л. залишив її без руху та надав строк для усунення недоліків до 3 травня 2017 року.

3 травня 2017 року від ОСОБА_4 надійшла заява про виконання ухвали від 16 березня 2017 року.

На підставі повторного автоматизованого розподілу судових справ, проведеного згідно з Розпорядженням від 5 травня 2017 року № 134/0/19-17, розгляд заяви ОСОБА_4 визначено судді-доповідачу Гриціву М.І.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 13 лютого та 6 листопада 2014 року (справи №№ К/9991/11389/12, К/800/23040/14 відповідно) та постанови Верховного Суду України від 27 травня 2008 року, які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС підставою для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, про перегляд рішення в якій заявлено вимогу, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що врахування страхового стажу в іншому, ніж одинарному розмірі, може бути передбачене виключно Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Посилання позивача щодо необхідності застосування до даних правовідносин частину першу статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) є необґрунтованим, оскільки норми названих законів регулюють різні правовідносини та не суперечать один одному.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2014 року, наданій на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, спірні правовідносини склалися щодо нарахування збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж відповідно до частини першої 56 Закону № 796-ХІІ.

З викладеного випливає, що рішення касаційного суду, додане на обґрунтування заяви, ухвалене за іншої правової ситуації та нормативного регулювання, не містять проявів і не підтверджують наявність неоднакового застосування одних й тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 6 листопада 2014 року. Проте це рішення не може братися до уваги, оскільки у зазначеній справі суд касаційної інстанції не ухвалив остаточного рішення, а з огляду на неповноту оцінки пропуску строку звернення до суду скасував рішення суду апеляційної інстанції, а справу направив на новий розгляд до цього ж суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Посилання на постанову Верховного Суду України від 27 травня 2008 року є неприйнятним, оскільки аналіз оскаржуваного судового рішення та постанови, яка додана на обґрунтування заяви, не підтверджують невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у наданій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, позаяк спірні правовідносини у кожному конкретному випадку склалися за різного нормативно-правового регулювання.

Такі обставини унеможливлюють прийняття рішення про відкриття провадження у справі і дають підстави вважати заяву необґрунтованою.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: М.І. Гриців
Судді: О.Ф. Волков
О.Б. Прокопенко