Справа № 808/3927/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року о/об 14 год. 19 хв.Справа № 808/3927/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дії та забовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області (надалі відповідач 1), Державної судової адміністрації України (надалі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії та розпорядження Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області у визначенні ОСОБА_1 компенсації за затримку розрахунку при звільненні;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України зробити перерахунок та виплати компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 03 жовтня 2016 року по 07 жовтня 2016 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що при звільненні з позивачем невчасно провели розрахунок, а також не у повній мірі. Зазначає, що розрахунок здійснено лише 07 жовтня 2016 року, проте звільнення відбулося 03 жовтня 2016 року. Таким чином, вважає, що дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області є протиправними, а також у звязку з протиправністю дій відповідача 1 вважає за необхідне зобов'язати Державну судову адміністрацію України зробити перерахунок та виплати компенсацію за затримку розрахунку.

Позивач в судове засідання не прибув, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача-1 та відповідача-2 прибув до суду та подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, проти позову заперечує, з підстав викладених у письмових запереченнях щодо кожного з відповідачів. Відповідно до письмових заперечень зазначає, що зважаючи на значну кількість наказів про відрахування суддів місцевих загальних судів Запорізької області зі штатів відповідних судів (03 жовтня 2016 року зі штату судів були відраховані 22 судді), які опрацьовувалися одним працівником - начальником відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Запорізькій області ОСОБА_2 - виникла затримка у підготовці та передачі документів до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області. Розрахунок належних до виплати позивачу коштів проведено відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Запорізькій області 06 жовтня 2016 року. Того ж дня відповідні фінансові документи (реєстр бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, платіжне доручення) передано до ГУ ДКСУ у Запорізькій області для виконання. Вказує на те, що позивач не звертався до територіального управління з приводу нарахування та виплати йому компенсації за затримку розрахунку при звільненні, а отже, управлінням жодних дій в частині визначення компенсації не вчинялося і розпоряджень не приймалося. Разом з тим, зазначає, що відповідно до положень Законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 -VI (діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ (діє на теперішній час), відповідач-2 є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів місцевих судів. Повноваження головних розпорядників бюджетних коштів визначені частини 5 статті 22 Бюджетного кодексу України. З урахуванням викладеного відповідач-2 не має повноважень розпоряджатися бюджетними призначеннями Запорізького районного суду Запорізької області. В той же час, розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня відносно Запорізького районного суду Запорізької області є ТУ ДСАУ в Запорізькій області.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали судом встановлені наступні обставини.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VІІІ «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Запорізького районного суду Запорізької області у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Наказом Голови Запорізького районного суду Запорізької області №08-о-2016 від 03 жовтня 2016 року відраховано суддю Гончаренко Павла Павловича (таб. № 10013) зі складу Запорізького районного суду Запорізької області 03 жовтня 2016 року у зв'язку із звільненням з посади судді відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22 вересня 2016 року № 1600-VІІІ у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Розрахунок належних до виплати позивачу коштів проведено відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА в Запорізькій області 06 жовтня 2016 року. В цей же день відповідачам 1 відповідні фінансові документи передано до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області для виконання.

07 жовтня 2016 року на картковий рахунок позивача надійшли кошти в сумі 1 165,99 грн., що підтверджується наданою позивачем копією банківської виписки.

В жовтні 2016 року позивач звернувся до ТУ ДСАУ в Запорізькій області із заявою про виплату йому вихідної допомоги судді у зв'язку із виходом у відставку, компенсації за невикористану частину відпустки та проведення перерахунку стажу, що дає право судді на отримання доплати за вислугу років.

ТУ ДСАУ в Запорізькій області листом від 11 листопада 2016 № Г-99/08-05/3381 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для задоволення його вимог.

У звязку з затриманням розрахунку при звільнені позивач звернувся із адміністративним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду.

Судом при розгляді справи встановлено наступне.

З наведених обставин свідчить, що день звільнення позивача є саме 03 жовтня 2016 року, а грошові кошти в сумі 1 165,99 грн., які належить йому отримати надійшли на картковий рахунок лише 07 жовтня 2016 року.

Згідно із частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України (далі за текстом КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Відповідно до приписів частини 1 статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України, в постанові від 15 вересня 2015 року по справі №21-1765а15.

Представник відповідачів у наданих поясненнях не заперечує наявності затримки розрахунку при звільненні позивача, з підстав відрахування 03 жовтня 2016 року зі штатів відповідних місцевих загальних судів Запорізької області 22 суддів та відсутності комплектності посад головних спеціалістів відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України у Запорізькій області.

Але, на думку суду вказана обставина не може бути прийнята судом до уваги, оскільки ТУ ДСА України в Запорізькій області відповідно до Положення, затвердженого 25 вересня 2015 року Головою ДСА України, здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих загальних судів Запорізької області та у своїй діяльності керується Конституцією і законами України іншими нормативно-правовими актами, що унеможливлює порушення прав, інтересів позивача.

Пунктом 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (далі - Порядок), вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за весь час затримки розрахунку при звільненні, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку).

В матеріалах справи містяться довідка № 08-03/1194 від 10 квітня 2017 року про середньомісячну заробітну плату позивача станом на 03 жовтня 2016, з зазначенням суми середньоденної заробітної плати.

Згідно наведеної довідки середньоденна заробітна плата позивача складає 929,76 грн.

Представником відповідача 1 надано довідку про розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку № 08-03/1193 від 10 квітня 2017 року. Довідкою визначено розмір нарахованого середнього заробітку за 3 робочих дні в розмірі 2789,28 грн.

Суд не погоджується з наведеним обрахунком, у звязку з невірним визначенням кількості днів затримки, оскільки частиною 1 статті 117 КЗпП України визначено строк затримки по день фактичного розрахунку, який відбувся з позивачем 07 жовтня 2016 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку.

Таким чином, час затримки розрахунку складає 4 робочих дні, починаючи з наступного дня після звільнення, оскільки саме з 04 жовтня 2016 року розпочався період фактичної затримка розрахунку (з 04 жовтня 2016 року по 07 жовтня 2016 року).

Відповідно до частини 2 статті 116 КЗпП України встановлено, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Спор між сторонами стосовно виплати суми у розмірі 1 165,99 грн. відсутній. Зазначена сума виплачена позивачу з вини ТУ ДСА України в Запорізькій області поза строком встановленим статтею 116 КЗпП України.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач 1 повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 3719,04 грн. (929,76 грн. х 4 дні).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеної правової позиції та обставин справи, виходячи з обсягу заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову в частині зобовязання ТУ ДСА України в Запорізькій області виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2016 року по 07 жовтня 2016 року в сумі 3719,04 грн., оскільки відповідачем 1 не вчинялись дії та не виносились розпорядження стосовно визначення позивачу компенсації за затримку розрахунку при звільнені, а відповідач 2 не має повноважень щодо розпорядження бюджетними призначеннями Запорізького районного суду Запорізької області.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 71, 86, 94, 158 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області () виплатити ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2016 року по 07 жовтня 2016 року в сумі 3 719 (три тисячі сімсот девятнадцять) грн. 04 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов