Справа № 2-а-6881/10/1470
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р.Справа № 2-а-6881/10/1470

Категорія:8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс-Миколаїв-ЛТД»до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2010 року як податкової декларації, зобовязання відповідача внести показники податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року від 16.08.2010 р. реєстраційний номер №46987 до картки особового рахунку з податку на прибуток підприємства позивача з дати подання декларації з податку на додану вартість,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2010 року, а також зобовязання прийняти таку звітність.

Позивач вказував на те, що подана ним в серпні 2010 року декларація з податку на додану вартість за липень 2010 року відповідає всім вимогам законодавства, тому у податкового органу не було підстав для її неприйняття. Такої підстави невизнання податкової звітності, як прийняття робочою групою рішення не визнавати декларацію як податковою, до отримання позитивного висновку податковою міліції про непричетність підприємства до схем мінімізації податкових зобовязань, взагалі не передбачено Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 №2181-Ш, тому дії відповідача, які є предметом розгляду, порушують приписи п.2 ст.19 Конституції України.

Відповідач позов не визнав та свої заперечення обґрунтував тим, що податкова звітність позивача не відповідала вимогам ст.4 ОСОБА_2 заповнення та надання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 №166.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва щодо невизнання відповідачем податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2010 року як податкової декларації. Зобовязано ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва внести показники податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року від 16.08.2010 реєстраційний №46987 до картки особового рахунку з податку на прибуток підприємства позивача з дати подання декларації з ПДВ.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Хімагросервіс-Миколаїв-ЛТД»в повному обсязі. Апелянт вказує, що оскаржуване рішення було ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та матеріального права, а рішення ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, яким податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2010 року визнано неподатковою, є правомірним.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 16.08.2010 ТОВ «Хімагросервіс-Миколаїв Лтд»подало до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2010 року, разом з відповідним додатком. Зазначена податкова звітність була підписана директором товариства ОСОБА_3 та посвідчена печаткою підприємства. ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва не визнала подану декларацію як податкову звітність, не відобразила її дані у особовому рахунку платника податків з тих підстав, що подана позивачем податкова звітність заповнена всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку їх заповнення, про що позивача повідомлено листом від 17.08.2010. При цьому, відповідачем не було зазначено, в чому саме полягало порушення правил заповнення податкової звітності.

Не погодившись з такими діями ДПІ, ТОВ «Хімагросервіс-Миколаїв Лтд» звернулось до суду з позовом про визнання їх неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону №2181-Ш податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмовляючи позивачу у прийнятті податкової звітності декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року, відповідач жодних чином не обґрунтував своє рішення, не зазначив, в чому полягало порушення з боку позивача ОСОБА_2 №166, що є порушенням відповідачем вимог відповідного законодавства України, що регулює вказане питання та порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України. За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький