Справа № 372/3389/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/3389/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Висоцька Г.В.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА
Іменем України
18 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Обухівського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.11.2014 року в нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має право на отримання одноразової грошової допомоги в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Він звернувся до відповідачів та надав всі документи, проте відповідачі відмовилися від реалізації його права на соціальний захист. Просить суд визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення йому документів; зобов`язати нарахувати та виплатити Міністерству оборони України на його користь одноразову грошову допомогу в разі настання інвалідності ІІ групи в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року задоволено вказаний адміністративний позов частково. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 , що дорівнює 200-кратному прожитковому мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення йому інвалідності 2 групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, 24 листопада 2014 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Відмовлено в задоволенні позову в частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройний Силах Радянського Союзу з 12 травня 1980 року по 13 лютого 1981 року, приймаючи участь у бойових діях в Афганістані (а.с. 13-17).

Позивачу згідно з виписки із акту огляду МСЕК від 24.11.2014 року первинно встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, контузії та захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 21).

У витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 3153 від 16.10.2014 року) зазначено, що травма, контузія, захворювання, пов`язане з проходженням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а. с. 20).

Позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», надавши всі необхідні документи.

Однак, заява позивача з доданими документами Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не розглядалась, пропозиції не формувались, протокол не складався і Міністру оборони України для прийняття рішення не подавався, а тому не має підстав для зобов`язання Міністерства оборони України призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю позивача.

Разом з тим, у відповіді Адміністрації державної прикордонної служби України від 03.09.2015 року № 11/М-4516 зазначено, що комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби дійшла висновку про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, оскільки він проходив службу не в Збройних Силах СРСР, а в прикордонних військах КДБ СРСР (а.с.23).

При цьому також вбачається, що раніше ОСОБА_1 було відмовлено Обухівським районним військовим комісаріатом Київської області від 11.08.2015 року у нарахуванні грошової допомоги та повернуто пакет документів без реалізації, як такий, що надісланий не за належністю, із посиланням на п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, так як особам, що звільнялися з Прикордонних військ виплата цієї допомоги здійснюється Державною прикордонною службою України (а.с. 22).

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що право на грошовому допомогу у звільненого військовослужбовця наступає в момент встановлення інвалідності, а не на момент його звільнення, позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги, тому до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, в тому числі і для визначення розміру складових грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав при звільненні, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли станом на день встановлення позивачу ІІ групу інвалідності 24 листопада 2014 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач був позбавлений можливості реалізувати свої вимоги шляхом розгляду пакету документів розпорядником бюджетних коштів, в даному випадку - Міністерством оборони України.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам. Військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом. Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей. Затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що законодавцем передбачено прирівняний соціальний захист військовослужбовців радянської армії до військовослужбовців Збройних сил України.

Розпорядником бюджетних коштів відповідно до ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»» є Міністерство оборони України.

Як встановлено судом першої інстанції заява про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із пакетом документів була направлена ним на ім`я Міністра оборони України за його юридичною адресою.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що на адресу Міністерства оборони України аналогічний пакет документів не надходив, оскільки зазначене спростовується наявним в матеріалах справи відповідною заявою позивача, що була надіслана позивачем Міністру оборони України, та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 25, 26).

Отже, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання дій Міністерства оборони України неправомірними щодо повернення пакету документів ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому неправильним є висновок суду першої інстанції про відмову в їх задоволенні.

Колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції про обгрунтованість доводів позивача, що зважаючи на те, що йому встановлено ІІ групу інвалідності 24 листопада 2014 року, тому до спірних правовідносин слід застосувати Порядок № 975, оскільки інших відмінних чітких визначень щодо дати встановлення групи інвалідності законодавець не передбачив.

Згідно ч. 1 ст. 16-2 Закону та п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається та виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - в разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що змістовний аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа набуває прав на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи вторинного встановлення такої інвалідності.

Так, оскільки позивачу встановлено інвалідність ІІ групи після звільнення з військової служби та набранням законної сили Закону та Порядку № 975, то розмір і порядок виплати одноразової грошової допомоги, якщо інвалідність настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, визначається з урахуванням положень вищезазначених нормативно-правових актів, і буде складати для позивача - 200 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Аналогічна правова позиція по даній категорії справ висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014 року у справі № К/800/62429/13, від 09.07.2015 року у справі № К/800/19036/15, а також постановах Верховного Суду України від 10.06.2014 року, від 18.11.2014 року у справі № 21-446а14, від 21.04.2015 року у справі № 21-183а13, останні прийнята на підставі ст. 244-2 КАС України.

Проте, судом першої інстанції не було досліджено передбаченого чинним законодавством України порядку розгляду і призначення такої допомоги, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, якщо вони пом`якшують відповідальність або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно п. 2 Постанови № 975 особам, які до набрання чинності Порядком № 975 мали право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Судом першої інстанції було встановлено, що моментом виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є встановлення позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії чи захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії і саме на цей час діяв Порядок № 975.

Відповідно до пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 року № 168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п.1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань.

З наведеного вбачається, що порядок призначення та виплати допомоги, що відповідає чинному законодавству України полягає у наступному та передбачає такі етапи: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами у обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються у обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.

Судом першої інстанції було встановлено, що на виконання вимог Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, яке затверджене наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 не було сформовано та направлено на адресу Міністерства оборони України пакет документів стосовно можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних особі на дату встановлення ступеня втрати працездатності.

При цьому, колегією суддів встановлено, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги відповідного рішення щодо задоволення вимог позивача про призначення спірної одноразової грошової допомоги чи відмови у її призначенні прийнято не було. Позивачу було повідомлено про відсутність законодавчих підстав для призначення одноразової грошової допомоги через Обухівський районний військовий комісаріат Київської області, у зв`язку з чим документи повернуто без реалізації.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідним органом Міністерства оборони України не було розглянуто питання щодо призначення одноразової грошової допомоги та не було прийнято відповідного рішення по суті розгляду питання щодо наявності у позивача підстав для отримання такої допомоги.

За таких обставин, враховуючи відсутність рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги про відмову або про виплату допомоги позивачу, вимоги даного адміністративного позову про зобов`язання призначення та виплати такої допомоги є передчасними.

Крім того, повноваження з вирішення питання щодо призначення допомоги є дискреційними та належать до виключної компетенції відповідної Комісії. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст. 195 КАС України, для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та доводів апеляційної скарги, та відновлення позивача у його порушених правах у належний спосіб, а саме: шляхом зобов`язання розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України розглянути на засіданні постійно діючої Комісії заяву позивача з доданими до неї документами щодо виплати одноразової допомоги, як інваліду 2 групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення було прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому воно є таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів критично сприймає доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України про необхідність вирішення справи окружним адміністративним судом з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим кодексом.

Крім цього, статтею 16 вказаного вище Закону визначено підстави соціального захисту військовослужбовців, інвалідність яких настала після звільнення зі служби.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена Законом, та про зобов`язання виплати якої ставить питання позивач в позовній заяві, відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір слід розглядати місцевим загальним судам як адміністративним судам в порядку, встановленому КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена ВАС України в ухвалах від 21.10.2015 року у справі № К/800/15929/15, від 29.10.2015 року у справі № К/800/82719/13.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що за змістом положень п. 12-14 Призначення одноразової грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони України.

Отже, колегія суддів вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги є обгрунтованими частково, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню частково.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Міністерства оборони України щодо поверненя документів ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 19.05.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.