Справа № 821/296/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/296/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд транспортних засобів,

встановив:

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі-позивач, Укртрансбезпека) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 16699,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.08.2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області виявлено факт перевезення вантажу автомобільним транспортом, що належить відповідачу, із перевищенням вагових обмежень, про що складено акт та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Нарахована плата за проїзд 590,09 євро, що станом на 17.08.2016 року еквівалентна 16699,54 грн. відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунків. Заборгованість до цього часу відповідачем не погашена, тому позивач звернувся до суду про стягнення з ОСОБА_1 вказаної суми.

Позивач надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідач 11.05.2017 року у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Надіслана рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача повістка про виклик у судове засідання, отримана особисто відповідачем 22.04.2017 року.

Відповідач надіслав до суду заперечення, зі змісту яких слідує, що позивач невірно визначив відповідача, оскільки згідно з нотаріально посвідченою довіреністю від 13.01.2016 року НАТ 530400, автомобіль НОМЕР_1, переданий у розпорядження ОСОБА_2 з правом експлуатації вказаного транспортного засобу. Також, в матеріалах справи наявний акт про перевищення даним автомобілем нормативних вагових параметрів № 0001220, однак розрахунок плати за проїзд складений на підставі іншого акту - № 003476. Існують й інші розбіжності у акті та розрахунку плати за проїзд, які не дають можливості перевірити правильність розрахунку плати за проїзд, визначеної позивачем, та свідчать про невідповідність змісту вказаних документів фактичним обставинам, а саме: в акті фактична повна маса ТЗ становить - 40,22 т, однак, при складанні визначених фактичних осьових навантажень маса складає - 40,3 т; також арифметичне складання в будь-якій послідовності вказаних в акті параметрів фактичних осьових навантажень не дає в сумі даних, вказаних позивачем в розрахунку 20,58 т (найбільш логічне складення параметрів навантаження на третю вісь - 9,76 т, 10,88 т, що в сумі дорівнює 20,64 т). ОСОБА_1 зазначає, що оскільки вантаж перевозився насипом (ріпак), то неможливо встановити момент, коли відбулося перевантаження на задню вісь ТЗ під час навантаження або під час руху (і де саме) та визначити точний кілометраж, протягом якого ТЗ рухався з перевищенням нормативів вагових параметрів. За наведених обставин просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

17.08.2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, транспортного засобу (далі - ТЗ) марки МАЗ, модель 64229, номерний знак НОМЕР_2 з причепом марки МАЗ, модель 9397, номерний знак НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено, що згідно вагової квитанції № 36910 від 17.08.2016 року навантаження на вісі складає: 1 5620 кг, 2 7160 кг, 3 - 6880 кг, 4 - 9760 кг, 5 10800 кг, що разом складає 40220 кг та перевищує вагові обмеження, встановлені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України. Вантаж - ріпак.

17.08.2016 року при проведенні перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведено зважування транспортного засобу, який належить марки МАЗ, модель 64229, номерний знак НОМЕР_2 з причепом марки МАЗ, модель 9397, номерний знак НОМЕР_3 та встановлено його масу 40,22 т, про що складено довідку результатів здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі Київ-Одеса 450 км + 500 м, водієм транспортного засобу зазначено ОСОБА_2.

17.08.2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області також складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0001220, відповідно до якого фактична повна маса транспортного засобу складає: 40,22 т, фактичне осьове навантаження 5,62 т, 7,16 т, 6,88 т, 9,76 т, 10,88 т.

На підставі вказаних довідки та акту посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено розрахунок б/н плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 17.08.2016 року № 003476. Відповідно до розрахунку платнику ОСОБА_2 (згідно довіреності) за порушення вагових обмежень нарахована до сплати сума у розмірі 590,09 євро, що згідно з даними НБУ складало 16699,54 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості стягнення з ОСОБА_1 плати за проїзд, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в України визначені Законом України "Про автомобільний транспорт", частиною 12 статті 6 якого встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. ст. 10, 11 Закону України "Про автомобільні дороги" державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює державна служба автомобільних доріг України ("Укравтодор"), для виконання покладених на неї завдань, згідно статті 12 цього ж Закону має право, в тому числі, вимагати від користувачів автомобільних доріг виконання вимог цього Закону та інших законодавчих та нормативно-правових актів України, що регулюють функціонування автомобільних доріг загального користування; обмежувати або забороняти рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, визначені для них державними стандартами, у разі відсутності відповідного спеціального погодження.

Згідно із пунктом 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням субєктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" Кабінет Міністрів України постановою від 27.06.2007 року № 879 затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879).

Так, пунктом 27 Порядку № 879 визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (пункт 28 Порядку № 879).

Із аналізу положень наведених вище нормативно-правових актів слідує, що державному контролю з питань дотримання, зокрема, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів підлягають суб'єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту. У свою чергу, відповідальність у вигляді плати за проїзд автодорогами транспортними засобами, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, покладено на перевізника.

Статтею першою Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Судом встановлено, що 30.01.2016 року ОСОБА_1 на підставі довіреності НАТ 530400, зареєстрованої за № 222 та посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_3, уповноважив окремо один від одного громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розпоряджатися від свого імені (продати), належним йому на праві приватної власності автомобілем марки МАЗ 64229, 1990 року випуску, тип ТЗ седельний тягач, шасі (кузов, рама, коляска) № ХТМ1979, обєм двигуна 14860 куб. см D, реєстраційний номер НОМЕР_4.

Підтвердженням того, що вказаний транспортний засіб на час проведення перевірки 17.08.2016 року перебував у користуванні ОСОБА_2 слугує акт від 17.08.2016 року № 0001220, в якому в графі № 5: "Субєкт, що перевіряється" зазначено, в тому числі, "…Седик ОСОБА_2 Дмитрович Черкаська область Шполянський р-н, с. Станіславчик вул. Червона, 31 є представником інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 згідно довіреностей НАТ 205273 та НАТ 530400".

Разом з тим суд зазначає, що за результатами здійснення габаритно-вагового контролю уповноваженими особами складено акт від 17.08.2016 року № 0001220, однак розрахунок б/н плати за проїзд складено до акту від 17.08.2016 року № 003476 на платника ОСОБА_2 (згідно довіреності). Також суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0001220 містить невідповідності у вагових вимірах навантажень на вісі, що також перешкоджає перевірці здійснення правильності проведення розрахунку.

За приписами ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач належними та допустимими доказами не підтвердив перебування відповідача у статусі перевізника вантажу, що виключає відповідальність останнього у вигляді плати за проїзд.

За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів за розрахунком б/н, складеним до акту № 003476 від 17.08.2016 року на платника ОСОБА_2, відтак суд відмовляє в задоволенні позову.

У запереченнях на адміністративний позов відповідач просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., що підтверджує прибутковим касовим ордером від 11.04.2017 року № 17, копією договору-доручення про надання правової допомоги від 10.03.2017 року та розрахунком витрат до вказаного договору.

Згідно зі ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого спеціаліста в галузі права, який надає правову допомогу, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбаченої законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі статті 94 КАС України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року № 4191-VI (далі Закон № 4191-VI) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За змістом вищезазначеної норми, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень. Отже розмір компенсації витрат на правову допомогу за одну годину участі особи у судовому засіданні не може перевищувати 640 грн.

Згідно з розрахунком адвоката ОСОБА_4 витрати на правову допомогу складаються з: ознайомлення з адміністративним позовом та усною консультацією (500 грн.), підготовкою клопотання від 21.03.2017 року (500 грн.), підготовкою заперечень до позову (2000 грн.), а також участь у судовому засіданні (2000 грн.), загальна вартість яких складає 5000,00 грн..

Тобто, позивач просить відшкодувати витрати, понесені у зв'язку ознайомленням з адміністративним позовом та усною консультацією, підготовкою клопотання та заперечень до позову, що не передбачено чинним законодавством, оскільки зазначене не є окремими процесуальними діями, а відтак не підлягає вішкодуванню на користь відповідача.

Щодо витрат відповідача у розмірі 2000,00 грн., які зазначені в розрахунку, як плата за участь адвоката у судовому засіданні 19.04.2017 року, суд зазначає наступне. У матеріалах справи міститься заява представника відповідача ОСОБА_4 від 19.04.2017 року про ознайомлення з матеріалами справи. Вказана заява містить відмітку представника про її ознайомлення зі справою та виготовлення необхідних фотокопій. 19.04.2017 року розгляд справи у судовому засіданні суд не здійснював, клопотання позивача про відкладення розгляду справи розглянуто в порядку письмового провадження, отже адвокат ОСОБА_4 не приймала участі у судовому засіданні. Суд відмічає, що ознайомлення представника ОСОБА_4 з матеріалами справи проходило протягом 1 години, а тому, враховуючи вимоги Закону № 4191-VI, суд вважає, що відшкодуванню на користь відповідача підлягає 640,00 грн.

Також, пункт 2 ч. 3 ст. 87 КАС України до судових витрат відносить витрати сторін та їх представників, що повязані з прибуттям до суду.

Представник відповідача надала суду проїзний документ вартістю 170,90 грн., який підтверджує її витрати на прибуття до суду 19.04.2017 року, а також бланк замовлення на друк оплачених проїзних/перевізних документів на суму 65,63 грн. Просить відшкодувати суму добових у розмірі 300 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ.

Пунктом 5 Граничних розмірів встановлено, що в адміністративний справах відшкодовуються витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам. Витрати не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Пункт 4 Розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року № 59 зазначає, що за кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року № 98.

Згідно з Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" затверджено суму добових витрат на відрядження по Україні у розмірі 60,00 грн. на добу.

Таким чином, суд вважає, що стягненню на користь відповідача підлягають витрати на проїзд його представника у сумі 170,90 грн. та на відрядження у межах норми, встановленої законодавством у розмірі 60 грн. Щодо бланку замовлення на друк оплачених проїзних/перевізних документів на суму 65,63 грн., суд вважає, що даний документ не є проїзним документом, а тому не є належним доказом понесення відповідачем витрат на прибуття до суду.

За таких обставин, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог та присуджує на користь відповідача понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті у сумі 870,90 грн.

Керуючись ст. ст. 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити Державній службі України з безпеки на транспорті у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд транспортних засобів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5) судові витрати на правову допомогу в сумі 870 (вісімсот сімдесят) грн. 90 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 3.7.1