Справа № 822/5730/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2017 р. м. Київ К/800/12921/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Заїки М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась в суд з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (далі - ТУ ДСА України в Хмельницькій області) про визнання неправомірними дій відповідача в частині не нарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 26 жовтня по 31 грудня 2014 року відповідно до частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2453-VІ) зі змінами щодо розмірів посадових окладів працівників апарату суду, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), а з 29 березня 2015 року і по день ухвалення рішення у справі - відповідно до статті 147 Закону № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ (далі - Закон № 192-VІІІ) в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо).

В обґрунтування позовних вимог посилалась на незаконність нарахування та виплати заробітної плати, оскільки така нараховувалася без урахування вищевказаних норм.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року та прийнято нову, якою адміністративний позов задоволено. Визнано дії ТУ ДСА України в Хмельницькій області в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_4 заробітної плати за період з 26 жовтня по 31 грудня 2014 року відповідно до статті 144 Закону № 2453 зі змінами, внесеними Законом № 1697-VII та за період з 29 березня 2015 року по день винесення рішення, відповідно до статті 147 Закону № 2453 (в редакції Закону № 192-VIII) неправомірними. Зобов'язано ТУ ДСА України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_4 перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року відповідно до статті 144 Закону № 2453 зі змінами, внесеними Законом № 1697-VII та за період з 29 березня 2015 року по день винесення рішення, відповідно до статті 147 Закону №2453-VІ у редакції Закону № 192-VІІІ в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо).

У касаційній скарзі ТУ ДСА України в Хмельницькій області, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції, як законну і обґрунтовану.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду справи.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працює на посаді керівника апарату Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ - ІІ № 2425073. Заробітна плата у спірний період виплачувалась позивачу виходячи з розміру посадового окладу в 1218 гривень.

27 липня 2015 року позивач звернулася з заявою до ТУДСА України в Хмельницькій області, в якій просила здійснити перерахунок та виплату заробітної плати відповідно до вимог Закону № 2453 зі змінами, внесеними Законом № 1697-VII.

Однак листом від 27 серпня 2015 року ТУДСА України в Хмельницькій області відмовило позивачу у здійсненні такого перерахунку з огляду на те, що станом на час розгляду заяви відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року № 268 (далі - постанова № 268) не вносились.

Вважаючи таку відмову неправомірною, ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав нараховувати та виплачувати позивачу у спірний період заробітну плату відповідно до частини першої статті 144 та статті 147 Закону № 2453-VІ, оскільки умови оплати праці працівників апарату суду регламентуються постановою № 268, якою не внесено змін щодо розміру заробітної плати працівникам суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний адміністративний суд дійшов протилежного висновку, з посиланням на те, що позивач, як працівник апарату місцевого суду, має право на перерахунок посадового окладу за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону № 2453 зі змінами, внесеними Законом № 1697-VII та за період з 29 березня 2015 року по день винесення рішення, відповідно до статті 147 Закону № 2453 у редакції Закону № 192-VІІІ, так як скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Проте, з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна погодитися, з огляду на наступне.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон № 1697-VII, яким внесено зміни до статті 144 Закону № 2453-VІ, зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом № 192-VІІІ затверджено нову редакцію Закону №2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, Державна судова адміністрація України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК) (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ (далі - Закон № 80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 БК будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Ураховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 09 березня 2006 року № 268 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, управління Державної судової адміністрації як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Такий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року (справа № 21-1726а16), від 13 липня 2016 року (справи №№818/3372/15 та 820/4653/15 відповідно).

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування та виплату заробітної плати позивачам, виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн., здійснено відповідачем відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів, зокрема, Закону №80-VІІІ, Закону № 3723-XII та постанови № 268, тому відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з приписів статті 226 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області задовольнити.

Скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та залишити в силі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Заїка М.М.