Справа № 817/397/17
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017 р.Р і в н е 817/397/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до УМВС України в Рівненській області Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, УМВС України в Рівненській області та Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинення певних дій та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 2 о/с від 02.02.2017 про звільнення його з посади старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області;

- зобов'язати УМВС України у Рівненській області яке реорганізовано в Головне управління Національної поліції в Рівненській області поновити його на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями;

- скасувати запис про звільнення внесений у трудову книжку;

- зобов'язати УМВС України у Рівненській області вирішити питання про переведення до органів національної поліції у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи організації;

- стягнути з УМВС України у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення по час розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2005 року по листопад 2015 року він працював в органах внутрішніх справ на різних посадах. За час проходження служби неодноразово заохочувався з боку керівництва отримував почесні грамоти та медалі за сумлінну службу.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 звільнений з посади старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справах та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління МВС України в Рівненській області за пунктом 64 «г» (скорочення штатів).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 поновлений на посаді з 07.11.2015.

Водночас, вказаним рішенням суду, зобовязано УМВС в Рівненській області вирішити питання щодо подальшого проходження ним служби в органах Національної поліції України згідно поданого рапорту від 05.11.2015.

Проте зі змісту поштового відправлення від 06.02.2017, яке позивач отримав 01.03.2017 від ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області він зрозумів, що на виконання рішення суду, згідно наказу №1о/с від 01.02.2017, його поновлено на посаді слідчого, а наказом №2 о/с від 02.02.2017 - повторно звільнено, однак вже з органів Національної поліції.

На переконання позивача, наказ УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2017 є протиправними у звязку із чим він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В судове засідання на розгляд справи позивач не прибув. Подав суду клопотання про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення на позов, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Разом з тим, враховуючи явку в судове засідання не всіх осіб які беруть участь в розгляді справи, за відсутності необхідності виклику свідків чи експерта, на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 25.10.2005, де з 04.02.2014 - займав посаду старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області.

06.11.2015 наказом УМВС України в Рівненській області №373 о/с «По особовому складу», позивача звільнено у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Водночас рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 817/3397/15 від 13.09.2016 ОСОБА_1 поновлено на посаді та зобовязано УМВС в Рівненській області вирішити питання щодо подальшого проходження ним служби в органах Національної поліції України згідно поданого рапорту від 05.11.2015.

01.03.2017 позивач отримав лист за підписом члена ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області ОСОБА_2 про те, що його 01.02.2017 поновлено на посаді згідно наказу №1 о/с від 01.02.2017.

Проте зі змісту вказаного листа позивачу також стало відомо, що 02.02.2017 його звільнено з займаної посади згідно наказу УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2017.

Будучи незгідним із наказом управління УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2017 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Водночас, судом встановлено, що на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 голова ліквідаційної комісії управління МВС в Рівненській області звертався до начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області з запитом «Про надання інформації» яким вніс на розгляд останньому питання щодо можливого подальшого проходження служби ОСОБА_1 в органах Національної поліції України (лист від 01.02.2017 №1/6091).

Листом ГУ Національної поліції в Рівненській області від 02.02.2016 №678/01/26-2017 «По прийом на службу в поліцію» повідомлено голові ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3 що з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обовязки за відповідною вакантною посадою, у випадках передбачених Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади. У звязку із чим, вказано на те, що ОСОБА_1 має право звернутися з відповідною письмовою заявою, до якої необхідно додати документи визначені ст.54 Закону і взяти участь у конкурсі на службу в поліції.

Саме за таких обставин, згідно наказу управління МВС України в Рівненській області від 02.02.2017 №2 о/с позивача повторно звільнено з займаної посади відповідно до п.10, 11 розділу ХІ закону України «Про національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п.1, 2 ч.2 ст.17 КАС України).

Правове регулювання державної (публічної) служби здійснюється Конституцією України, Законом України Про державну службу та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Водночас, як встановлено судом Постановою Кабінету Міністрів України Про утворення Національної поліції України №641 від 02.09.2015 утворено Національну поліцію України.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону України «Про національну поліцію», який в цій частині набрав чинності з 07.11.2015 Закон України «Про міліцію» визнано таким що втратив чинність.

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про національну поліцію» - з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 10 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

За таких умов Постановою Кабінету міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», постановлено ліквідувати УМВС України у Рівненській області та утворити Головне управління Національної поліції у Рівненській області.

Водночас, відповідно до Пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету міністрів України №885 від 28.10.2015 (чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

У звязку із чим, посилаючись на вказані положення Закону України «Про національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, враховуючи Лист ГУ Національної поліції в Рівненській області від 02.02.2016 №678/01/26-2017 «По прийом на службу в поліцію», наказом Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2016 позивача повторно звільнено з посади старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Водночас, суд наголошує на тому, що питання проходження публічної служби позивачем в органах внутрішніх справ та правомірність дій відповідача щодо звільнення позивача у звязку із ліквідацією УМВС України в Рівненській області - вже вирішувалось судом.

Зокрема постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 у справі № 817/3397/15 визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 №373 о/с, яким позивача звільнено з займаної посади. Поновлено ОСОБА_1В на посаді з якої останнього було протиправно звільнено та зобовязано УМВС України в Рівненській області вирішити питання щодо подальшого проходження ОСОБА_1 служби в органах Національної поліції України згідно поданого ним рапорту від 05.11.2015.

Вказане рішення суду набрало законної сили, а в частині поновлення позивача на посаді - підлягало до негайного виконання.

В свою чергу, виконання рішення суду, як завершальна стадія судового процесу, має нести за собою відновлення порушеного права особи, за захистом якого та зверталась до суду, що включає вчинення необхідних дій з боку відповідача задля належного виконання рішення суду.

Обраний же судом спосіб захисту порушеного права має бути спрямований на відновлення порушеного права позивача та в разі необхідності, створення відповідних умов з тим, щоб рішення суду могло бути виконано реально, а не формально.

Як встановлено судом, наказом УМВС в Рівненській області №1 о/с «По особовому складу» від 13.09.2017, винесеним на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016, скасовано пункт наказу УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 №373 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Поновлено позивача на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області.

Вказане рішення відповідача було спрямовано на відновлення порушеного права позивача так як відповідно до розяснень постанови Пленуму ВСУ України №9 від 1992 - працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації (в тому числі зміни структури чи штатної чисельності) поновлюється на роботі на тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Попереднє місце роботи у відносинах з питань проходження публічної служби відповідає поняттю посада. Так як саме за посадою, згідно затвердженого в установленому порядку штатним розписом, визначається обсяг повноважень та функціональних обовязків державного службовця чи посадової особи.

Водночас, як встановлено судом, Постановою Кабінету Міністрів України Про утворення Національної поліції України №641 від 02.09.2015 утворено Національну поліцію України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію". Цим Законом визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до статті 1 Закону №580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки.

Згідно з пунктом 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Наведені правові норми вказують, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Як встановлено судом, у справі №817/3397/15, 05.07.2015 позивач подавав рапорт на імя начальника УМВС України в Рівненській області щодо подальшого проходження служби в підрозділах Національної поліції та на імя т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області про прийом його на службу до поліції та призначення на посаду старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Таким чином позивач виявив бажання в поліції, що і стало підставою для прийняття раніше судом рішення про його поновлення на посаді. (Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 Справа №817/3397/15).

Разом з тим, на момент прийняття рішення про поновлення позивача на посаді у штатному розписі УМВС України в Рівненській області така посада вже була відсутня.

За таких обставин, наказом УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2017 ОСОБА_1 повторно звільнено із займаної посади за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, тобто з тих самих підстав.

Вказані дії відповідачів на переконання суду свідчать про формальний підхід до обовязку виконати рішення суду про поновлення позивача на посаді та не спрямовані на реальне поновлення порушеного права особи.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2017.

Разом з тим, вимога про скасування запису про звільнення позивача, внесеного в трудову книжку задоволенню не підлягає, позаяк такий запис у трудовій книжці не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України. Крім того, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, визначено процедуру зміни запису відомостей про роботу або визнання недійсним запису про звільнення і переведення на іншу постійну роботу.

Що ж стосується вимог позивача про зобовязання УМВС України в Рівненській області вирішити питання про переведення позивача до органів Національної поліції у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Виконання рішення суду, як завершальна стадія судового процесу завжди має бути спрямованим на реальне поновлення порушеного права особи, і бути спрямованим на відновлення попереднього становища працівника.

Вказані висновки суду відповідають принципу верховенства права та положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського Суду з прав людини.

Зокрема Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на суд, захищене ст. 6 було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, що б остаточне, обовязкове до виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 п.40, Reports of Jadments and Decicions 1997-II).

Суд наголошує, що при поновленні працівника на посаду власник або уповноважений ним орган мають вжити всіх дій спрямованих на забезпечення реального виконання рішення суду та відновлення порушеного права найманого працівника чи державного службовця та поновити його за попереднім місцем роботи. Саме за таких обставин можна досягнути ефективного судового захисту порушених прав найманого працівника чи державного службовця, які раніше були незаконно звільнені із займаної посади.

Для цілей статті 6 Конвенції, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, винесення наказу про поновлення на посаді, без реального відновлення порушеного права особи на працю, відповідно до тих умов, що існували на момент допущення такого порушення, свідчить про ігнорування субєктом владних повноважень Конституційними засадами обов'язковості судових рішень та міжнародним зобов'язаннями взятими на себе державою Україна. А звільнення особи із посади на яку її було поновлено на наступний день є нічим іншим, як повним нехтуванням вимогами судового рішення.

Вказані висновки суду відповідають принципу верховенства права та положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського Суду з прав людини.

Зокрема Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на суд, захищене ст. 6 було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, що б остаточне, обовязкове до виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 п.40, Reports of Jadments and Decicions 1997-II).

Суд наголошує, що при поновленні працівника на посаду власник або уповноважений ним орган мають вжити всіх дій спрямованих на забезпечення реального виконання рішення суду та відновлення порушеного права найманого працівника чи державного службовця та поновити його за попереднім місцем роботи.

Саме за таких обставин можна досягнути ефективного судового захисту порушених прав найманого працівника чи державного службовця, які раніше були незаконно звільнені із займаної посади.

Для цілей статті 6 Конвенції, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Як встановлено судом, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 16.09.2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», постановлено ліквідувати УМВС України в Рівненській області та утворити Головне управління Національної поліції у Рівненській області. А тому, за обставин що склались, суд не вбачає можливим поновити позивача на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області.

Водночас, враховуючи те, що порушення з боку субєктів владних повноважень, які мали місце при звільненні позивача - не усунені, установивши той фак, що право позивача за захистом якого він звернувся до суду не відновлено, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства суд приходить до висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог позовної заяви з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому суд наголошує на тому, що під ліквідацією розуміється така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обовязки.

При реорганізації права та обовязки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

Згідно з частинами другою та третьою статті 36 КЗпП зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-484а14).

Пленум Верховного Суду України у частині другій пункті 19 постанови №9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів (з наступними змінами) розяснив, що у випадку реорганізації підприємства (перетворення одного підприємства в інше) дія трудового договору працівника продовжується (частина третя статті 36 КЗпП). При реорганізації підприємства звільнення може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами в їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

За таких обставин, дійшовши висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 на відповідній посаді, враховуючи положення статті 47, 48 Закону України «Про національну поліцію» суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивача на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

В свою чергу, відповідно до пункту 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

У звязку із чим суд також приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з УМВС України в Рівненській області на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2017 по 17.05.2017.

Обчислення середньої заробітної плати, зокрема, у випадку вимушеного прогулу визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок №100).

Відповідно до абз.3 п.2 даного Порядку в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в т.ч. у випадку вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В силу вимог п.1.7 Інструкції №499 при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно з довідкою ГУ Національної поліції в Рівненській області №224/29/01-2016 від 15.02.2016, виходячи з виплат за два останні календарні місяці, що передують місяцю звільнення позивача, середньомісячний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1, який перебував на посаді старшого слідчого СУ УМВС України в Рівненській області, становить 5052,50 грн., середньоденний розмір грошового забезпечення 165,66 грн. (Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 у Справі №817/3397/15).

Час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 02.02.2017 по 17.05.2017 становить 105 днів, а тому на користь позивача слід стягнути грошове забезпечення у розмірі 17394,3 грн.

Відповідно до пунктів 2 і 3 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 02.02.2017 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5052, 50 грн. звернути до негайного виконання.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Рівненській області від 02.02.2017 №2 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Управління МВС України в Рівненській області .

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Стягнути з УМВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.02.2017 по 17.05.2017 включно в розмірі 17394грн. 30коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 02 лютого 2017 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5052 грн. 50 коп. звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.