Справа № 820/6975/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 р.Справа № 820/6975/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017р. по справі № 820/6975/16

за позовом Апеляційного суду Харківської області

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Апеляційний суд Харківської області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому, після уточнення позовних вимог, просив суд: постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 17 листопада 2016 року, якою накладено на Апеляційний суд Харківської області штраф у розмірі 5100,00 грн. скасувати;

- постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 17 листопада 2016 року, якою стягнуто з Апеляційного суду Харківської області виконавчий збір у розмірі 5800,00 грн. скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що винесення спірних постанов є у безпосередньому звязку зі строком на добровільне виконання судового рішення, проте, постановою про відкриття виконавчого провадження ВП 52228945 такий строк не визначено. При цьому, позивач зазначав, що виконати судове рішення по справі № 820/11938/15 є неможливим через відсутність відповідних кошторисних призначень та фактичну відсутність коштів, що не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, в такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 року адміністративний позов Апеляційного суду Харківської області задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 71, 72, 138 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2016 по справі № 820/11938/15, адміністративний позов ОСОБА_2 до Апеляційного суду Харківської області про зобовязання вчинити певні дії було задоволено. Зобовязано Апеляційний суд Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу у розмірі десяти місячних заробітних плат, нарахованих за останньою посадою до 1 квітня 2014 у відповідності до частини першої ст. 136 Закону України від 7 липня 2010 р. № 2453 VI Про судоустрій і статус суддів (в редакції чинній до 1.04.2014 р.) ( а.с.9-15).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2016, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2016р. по справі № 820/11938/15 залишено без змін ( а.с.16-20).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.07.2016 було відкрито касаційне провадження ( а.с.21).

З копій матеріалів виконавчого провадження № 52228945, які наявні у справі встановлено наступне (а.с.60-86).

ОСОБА_2 звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду № 820/11938/15.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1В від 15.09.2016 відкрито виконавче провадження № 52228945 з примусового виконання виконавчого листа № 820/11938/15, виданого 04 липня 2016 року Харківським окружним адміністративним судом про зобов'язання Апеляційного суду Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу у розмірі 10-ти місячних заробітних плат, нарахованих за останньою посадою до 01 квітня 2014 року у відповідності до ч. 1 ст. 136 ЗУ від 07 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів».

Вказана постанова була направлена боржнику супровідним листом від 17.11.2016 № 20-1.-52228945/16.

Постановою державного виконавця від 17.11.2016 в рамках ВП № 52228945 за невиконання боржником в самостійному порядку та у встановлений строк рішення суду у справі № 820/11938/15, постановлено стягнути з боржника - Апеляційного суду Харківської області виконавчий збір у розмірі 5800,00 грн.

Також, постановою державного виконавця від 17.11.2016 в рамках ВП № 52228945 за невиконання зазначеного рішення суду, накладено на боржника штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Позивач, отримавши, зокрема, постанову про накладення штрафу, звернувся до відповідача із заявою від 05.12.2016 № 03-58/27358 про зупинення виконавчого провадження до розгляду справи № 820/11938/15 Вищим адміністративним судом України.

У вказаній заяві боржник повідомляв, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.07.2016 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Апеляційного суду Харківської області на рішення судів першої та апеляційної інстанції по справі № 820/11938/15. Крім того, було зазначено по відсутність відповідних кошторисних призначень, що свідчить про неможливість виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/11938/15, проте, акцентовано увагу, що, у разі залишення ВАС України без змін рішень судів першої та апеляційної інстанції по вказаній справі, боржником буде вчинено невідкладно коло дій, направлених на їх виконання.

Також, у зазначеній заяві боржник звертав увагу органу ДВС та надавав відповідні докази, стосовно практики ВАС України в аналогічних правовідносинах, викладеної в постановах про відмову у задоволенні позовів.

Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що в постанові про відкриття виконавчого провадження 52228945 державним виконавцем не було зазначено строк для добровільного (самостійного) виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/11938/15, проте у постановах, які є предметом спору в рамках даної справи № 820/6975/16, вказано про невиконання боржником судового рішення у строк, встановлений державним виконавцем, отже, за вказаних обставин позивач вважав, що постанови в рамках ВП 52228945 про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору є безпідставними.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт відсутності в постанові про відкриття виконавчого провадження строку самостійного виконання рішення суду, відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів, що, в свою чергу, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, свідчать про безпідставність спірних постанов, які підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV ( в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, надалі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень ч.2 ст. 25 Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення ( ч.1 ст. 27 Закону).

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом ( ч.1 ст. 28 Закону)

За приписами ч.1 та 2 ст. 75 Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу- від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Зі змісту постанови від 15.09.2016 про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 52228945 вбачається, що вона не містить в собі строку для самостійного виконання рішення.

Отже, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що за наведених обставин, у відповідача були відсутні підстави для застосування ст.ст. 28, 89 Закону, в контексті прийняття постанов про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору.

Матеріали справи також свідчать про те, що позивач вказував про неможливість виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року в частині виплати ОСОБА_2 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, нарахованих за останньою посадою до 01 квітня 2014 року у відповідності до ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (в редакції, чинній до 01 квітня 2014 року), оскільки видатки, необхідні для виконання судового рішення не передбачені кошторисом на 2016 рік, Апеляційний суд Харківської області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не отримував відповідного цільового фінансування від головного розпорядника бюджетних коштів, яким є Державна судова адміністрація України. Саме за Державною судовою адміністрацією України закріплена бюджетна програма по відшкодуванню видатків за рішеннями судів (програма 0501150 «Виконання рішень судів, винесених на користь суддів»). Інші кошти, які б могли бути спрямовані на виконання рішення суду, відсутні.

Дані обставини підтверджуються копією кошторису на 2016 рік - періоду, в якому, з урахуванням спірних постанов, відповідне судове рішення повинно було бути виконане, а також, довідкою фінансово-економічного відділу Апеляційного суду Харківської області до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та проектом індивідуального кошторису бюджетної установи системи органів судової влади (а.с.31-36).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24.03.2015 по справі № 21-66а15, яка, в силу положень ч.1 ст. 244-2 КАС України є обовязковою для врахування, невиконання судового рішення в частині виплати коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу в такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи правову позицію Верховного суду України, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт відсутності в постанові про відкриття виконавчого провадження строку самостійного виконання рішення суду та відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів, що, в свою чергу, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, свідчать про безпідставність спірних постанов, які підлягають скасуванню.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 року по справі № 820/6975/16 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017р. по справі № 820/6975/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 22.05.2017 р.