Справа № 497/2391/16-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 497/2391/16-а

Категорія: 2 Головуючий в 1 інстанції: Раца В.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 22 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Болградської міської ради Одеської області, про визнання дій незаконними та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року ОСОБА_5 (надалі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Болградського міського голови Димитрієва Сергія Гавриловича (надалі - Відповідач), в якому просила визнати дії міського голови Димитрієва С.Г. щодо зупинення дії рішення Болградської міської ради від 10.11.2016 року №486-VІІ «Про використання коштів міського бюджету» та визнати незаконним та скасувати розпорядження Болградського міського голови Димитрієва С.Г. від 14.11.2016 року №203 «Про зупинення рішення Болградської міської ради від 10.11.2016 року №486-VІІ «Про використання коштів міського бюджету».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10.11.2016 року на пленарному засіданні дев'ятнадцятої сесії Болградської міської ради Одеської області VІІ скликання було ухвалене рішення №486-VІІ «Про використання коштів міського бюджету», а 14.11.2016 року розпорядженням Болградського міського голови Димитрієва С.Г. №203 зупинено дію вищезазначеного рішення. Позивач вважає такі рішення відповідача протиправним, оскільки таким чином відповідач, зловживаючи власними повноваженнями, фактично надав переваги інтересам меншості депутатів Болградської міської ради, які голосували проти ухвалення рішення міської ради від 10.11.2016 року №486-VІІ «Про використання коштів міського бюджету» чим порушив баланс між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача як представника територіальної громади міста Болград і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія. Позивач вважає, що нормальним та обґрунтованим вчинком міського голови в такому випадку було б внесення на розгляд ради додаткових пропозиції, висловлених представниками меншості депутатів від складу ради, що забезпечило б баланс інтересів усіх сторін та сприяло б досягненню відповідачем цілей, задекларованих у зауваженнях, що додані до розпорядження міського голови від 14.11.2016 року №203. З цих підстав позивач вважає вищезазначене розпорядження міського голови незаконним та просить його скасувати.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 22.03.2017 року в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на дев'ятнадцятій сесії Болградської міської ради Одеської області VІІ скликання було прийняте рішення від 10.11.2016 року №486-VІІ «Про використання коштів міського бюджету» (а.с.8).

Розпорядженням Болградського міського голови Димитрієва С.Г. №203 від 14.11.2016 року, з метою дотримання принципів місцевого самоврядування та беручи до уваги звернення семи депутатів міської ради Статкіна Г.Г., Жекова О.І., Абажер О.В та інші. призупинено дію рішення Болградської міської ради від 10.11.2016 року №486-VІІ «Про використання коштів міського бюджету» та скликано нову сесію на 24.11.2016 року на розгляд якої винесено питання «Про використання коштів міського бюджету» в порядку повторного розгляду з зауваженнями Болградського міського голови (а.с.9).

Зауваження Болградського міського голови на рішення Болградської міської ради від 10.11.2016 року №486-VІІ «Про використання коштів міського бюджету» викладені окремо в якості додатку до спірного розпорядження (а.с.10).

Оцінюючи правомірність спірного розпорядження відповідача колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у п.3 ст.2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача. Якщо ж факту порушення прав свобод чи інтересів судом не встановлено, то підстави для задоволення позову відсутні незалежно від того, чи є дії або рішення суб'єкта владних повноважень протиправними.

Отже, в рамках даної адміністративної справи необхідно з'ясувати, чи відповідають оскаржені дії та рішення відповідача наведеним у п.3 ст.2 КАС України критеріям та чи порушують ці дії та рішення права та інтереси позивача.

Частиною 1 ст.6 КАС України чітко визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом встановлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість, захист прав здійснюється у разі їх порушення.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста, який очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Частиною 4 ст.59 вказаного закону передбачено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Згідно п.8 ч.4 ст.42 закону сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Сільський, селищний, міський голова в межах своїх повноважень видає розпорядження (ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Враховуючи наведені норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», слід дійти висновку, що видавши оскаржуване розпорядження, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується оцінки інших закріплених у п.3 ст.2 КАС України критеріїв для оцінювання спірного розпорядження відповідача, то колегія суддів зазначає, що суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване розпорядження відповідача має дискреційний характер, що означає наявність у відповідача права прийняття конкретного рішення з певного кола варіантів на власний розсуд, враховуючи значну кількість обставин. Таке рішення характеризується високим рівнем індивідуалізації та суб'єктивності.

Тому, досліджуючи питання про правомірність подібного рішення, суд насамперед повинен дослідити його відповідність вимогам ст.19 Конституції України, щодо прийняття на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідження інших ознак правомірності повинно відбуватися з урахуванням його дискреційного характеру, оскільки таке рішення не може вважатися протиправним лише з підстав інакшого суб'єктивного оцінювання обставин, які вплинули на його прийняття.

Таким чином, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення може визнаватися протиправним лише в разі його очевидної невідповідності вимогам закону та меті, з якою повноваження надано, однак таких підстав для скасування спірного розпорядження судом не встановлено.

Наведені позивачем доводи неправомірності спірного розпорядження зводяться виключно до власної позитивної оцінки рішення Болградської міської ради Одеської області від 10.11.2016 року №486-VІІ «Про використання коштів міського бюджету», яке було призупинено спірним розпорядженням позивача.

Однак суд не може оцінювати спірне розпорядження відповідача з точки зору його доцільності чи недоцільності, а таку оцінку згідно вимог частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зобов'язана дати сама Болградська міська рада у двотижневий строк для повторного розгляду зупиненого рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, та прийняв вірне по суті рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Болградського районного суду Одеської області від 22 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 травня 2017 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський