Справа № 214/1138/17(2-а/214/118/7)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" травня 2017 р. справа №214/1138/17(2-а/214/118/7)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 20 березня 2017 року у справі №214/1138/17(2-а/214/118/7)

за позовом ОСОБА_1

до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2007 рік при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відмови у застосуванні середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013, 2014, 2015 роки;

- зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 7 листопада 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки.

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 20 березня 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що раніше позивачу було призначено пенсію за вислугу років за Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж призначення пенсії за віком за Законом "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування". В такому випадку не відбувається перехід на інший вид пенсії, а призначається пенсія, тому підлягає застосуванню ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач, зокрема, зазначив, відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під рас призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", тому застосовувати середню заробітну плату (дохід), визначену частиною другою ст.40 цього Закону для призначення пенсії відсутні законні підстави.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач після припинення служби у відділі державної служби охорони при Криворізькому виконкомі з 03.05.2001р. отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати в КДГМК "Криворіжсталь", правонаступником якого є ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (з 29.06.2001р. по 19.05.2010р.), ЖБК "Рассвет-30" (з 01.07.2010р.), та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

22.05.2014р. позивачу виповнилося 60 років, що підтверджується копією його паспорту (а.с.7) та з 23.05.2014р. він набув право на призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

07.11.2016р. позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно відповіді відповідача від 06.02.2017р. №Д-10, відповідно до частини 3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсію позивачу розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а саме застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, оскільки позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- позивач набув право на призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вперше, а тому при визначенні розміру пенсійних виплат слід брати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - 07.11.2016р., тобто виходячи із розміру заробітної плати за 2013-2015 роки, як це передбачено ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні в галузях економіки за 2007 рік, як це зроблено відповідачем;

- Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" не містить посилань на показник "середня заробітна плата у галузях економіки України". Враховуючи, що даний показник не має відношення до пенсії позивача за вислугу років, оскільки при її розрахунку він не застосовувався, тому він не повинен застосуватися і при розрахунку позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Таким чином, частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" він звернувся вперше, а тому у відповідача були відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Подібна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14, яка відповідно до приписів статті 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 20 березня 2017 року у справі №214/1138/17(2-а/214/118/7) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов