Справа № 826/12188/14
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2017 р. м. Київ К/800/4617/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Олексієнка М.М.,
Стародуба О.П.,
при секретарі: Борілло Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ;
ОСОБА_2 , представника Міністерства оборони України,

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та стягнення заборгованості.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача 49899,43 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення зазначеної касаційної скарги, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суди попередніх інстанцій встановили, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року у справі № 826/16906/13-а за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення 294959 гривень одноразової грошової допомоги при звільненні, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року, зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням розміру його грошового забезпечення, зазначеного в довідці Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 2 вересня 2013 року № 10.1-899.
3 квітня 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення.
Згідно з розрахунковою відомістю за серпень 2014 року ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 294959 гривень, з якої утримано 49899,43 гривень податку з доходів фізичних осіб, видано 245059,57 гривень.
Не погоджуючись з діями відповідачів щодо невиплати компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що одноразова грошова допомога при звільненні є грошовим забезпеченням, грошовою винагородою, іншою виплатою в розумінні пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, тому така допомога повинна була бути виплачена ОСОБА_1 до дня його звільнення з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, тобто до закінчення проходження ним військової служби. Судами враховано, що виплата одноразової грошової допомоги після звільнення позивача 2 вересня 2013 року з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України наказом від 29 серпня 2013 року № 452/о не впливає, в даному випадку, на зазначений їх висновок, оскільки невчасна виплата допомоги відбулася не з вини ОСОБА_1 , про що свідчить зміст постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року у справі № 826/16906/13-а. З огляду на те, що сума податку з доходів фізичних осіб в розмірі 49899,43 гривень, утримана ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював позивачеві виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України не була спрямована на виплату рівноцінної та повної компенсації втрати доходів ОСОБА_1 , то суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що зазначена сума підлягає стягненню із вказаного обласного військового комісаріату.
Ухвалюючи рішення суди правильно виходили з того, що військовослужбовці мають право на виплату компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення при звільненні з військової служби, і розрахунок з військовослужбовцями на день їх виключення зі списків особового складу повинен бути здійснений у повному обсязі.
Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що правових підстав для стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 49899,43 гривень компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні, немає, оскільки постановою Вищого адміністративного суду України від 3 лютого 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року у справі № 826/16906/13-а, якими зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, скасовано і прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язано стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 294959 гривень.
Приймаючи вказане рішення суд касаційної інстанції виходив з того, що оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, то виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям при звільненні зі служби також здійснюється за рахунок коштів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Міністерство оборони України не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, та не несе відповідних зобов`язань зі здійснення таких видатків.
За таких обставин, враховуючи прийняту у вищезгаданій справі Вищим адміністративним судом України постанову від 3 лютого 2015 року, так як виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, а не Міністерства оборони України, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, якими стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 49899,43 гривень компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого відповідачем з його одноразової грошової допомоги при звільненні, яка взагалі не повинна була виплачуватися позивачеві за рахунок коштів відповідачів у цій справі, підлягають скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 6 лютого 2015 року в частині зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року вважати такою, що втратила чинність.
Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та стягнення заборгованості відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Стародуб О.П.