Справа № 812/1442/16
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року справа №812/1442/16

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Куленка О.Д., за участю представника відповідача Кравченко М.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі № 812/1442/16 за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.08.2016 року № ,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» 29.09.2016 року звернулось до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просило визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від 05.08.2016 року № та скасувати його; вирішити питання розподілу судових витрат (а.с. 3-4).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі № 812/1442/16 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 05.08.2016 року винесене Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у відношенні Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз».

Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Не погодившись з даною постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на п. 126.1 ст. 126, п. 287.3 ст. 287, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України, якими передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Всупереч вимогам законодавства позивачем не було здійснено звернення до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Представником позивача на адресу суду надіслано письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», є юридичною особою, зареєстровано за адресою: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87 та перебуває на обліку у відповідача (а.с.5-7).

ПАТ «Луганськгаз» на праві власності належать об'єкти нерухомого майна, які розташовані у м. Луганську за наступними адресами: вул. Ломоносова, 96, м Луганськ, вул. Аккумуляторна, 1, м. Луганськ, вул. Вєсьологоровская, 170, м. Луганськ, вул. Совєтская, 82, м. Луганськ, вул. Ломоносова, 96п, м. Луганськ, кв. 60-лєтія Образованія СРСР, 3/12, м. Луганськ, що підтверджено витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 76-84).

Згідно акту про результати камеральної перевірки своєчасності сплати до бюджету суми податкового зобов'язання з земельного податку позивача за 2014 рік від 15.07.2016 року проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю № від 19.02.2014 року (звітна) та податкової декларації № від 28.02.2014 (уточнююча) за 2014 рік. При перевірці використано зазначені декларації в електронному вигляді та бази даних ДФС.

В акті зафіксовано факти затримки оплати товариством узгоджених зобов'язань, нарахованих податковим органом на підставі вказаних декларацій за період з 01.09.2014 року (дата першого прострочення зобов'язання) - по 14.08.2015 року (дата погашення останнього простроченого зобов'язання).

За несвоєчасну сплату податкового зобов'язання по податковій декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік встановлено порушення позивачем вимог пп. п. 57.1 ст. 57 розділу II Податкового кодексу України у розмірі 46 607, 56 грн. Зазначений акт отримано позивачем 22.07.2016 року (а.с. 13, 14-15).

Платіжними дорученнями № 2/427 від 18.02.2014 року, № 3/371 від 27.03.2014 року, № 4/2 від 24.04.2014 року, № 5/535 від 27.05.2014 року, № 6/205 від 24.06.2014 року, № 161 від 14.08.2015 року ПАТ "Луганськгаз" підтверджено факт сплати податку за землю за 2014 рік (а.с. 16-21).

05.08.2016 року контролюючим органом у відношенні ПАТ «Луганськгаз» винесено податкове повідомлення-рішення № , яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з плати за землю, визначеного п.57.1. ст. 57 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 347 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 46607,56 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 9321,51 грн. Оскаржуване податкове повідомлення рішення отримано товариством 05.08.2016 року (а.с.11).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» звернулось до Центрального офісу з обслуговування великих платників ДФС зі скаргою на повідомлення-рішення від 05.08.2016 року № . Центральний офіс з обслуговування великих платників ДФС прийняв рішення № 4953/10/26-10-10-4-33 від 06.10.2016 року, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 05.08.2016 року № , скаргу ПАТ «Луганськгаз» залишено без задоволення (а.с. 23-24, 26-27).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 09.11.2016 року № 24109/6/99-99-11-03-01-25 також залишено без змін спірне податкове рішення, а скарга товариства залишена без задоволення (а.с. 30-31).

Відповідно до додатку № 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» до уточнюючої податкової декларації № від 28.02.2014 року, місцезнаходженням земельних ділянок, щодо яких нараховано податкове зобов'язання, є територія м. Луганська (а.с.69-75).

Позивач не оспорює факту прострочення ним оплати узгоджених зобов'язань.

Спірним питанням у справі, є правомірність нарахування податковим органом штрафних санкцій за затримку сплати суми грошового зобов'язання з плати за землю з урахування положень Податкового кодексу України та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позову правомірним з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі Закон № 1669) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За приписами п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 285 ПК України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Статтею 286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Суми податкових зобов'язань, визначені відповідачем самостійно у податкових деклараціях, в силу приписів п. 56.11 статті 56 ПК України не підлягають оскарженню та є узгодженими з дня подання декларацій.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

На виконання Закону № 1669 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Луганськ.

05 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1079-р, яким було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено м. Луганськ.

Пунктом 3 наведеного розпорядження визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 та від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Статтею 6 Закону № 1669 (в редакції чинній до 08.06.2016 року) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Отже, положення статті 6 Закону № 1669 передбачають звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що дозволяє платникам податку, на яких розповсюджуються норми цього закону, звітувати до податкового органу із зазначенням підстави звільнення від сплати або уточнити (зменшити) податкові зобов'язання за час АТО.

Порядок звільнення від сплати за використання земельними ділянками наведеною нормою не визначений.

Згідно з частиною 3 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки, як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, у декларації № від 28.02.2014 року (уточнююча) за 2014 рік позивачем були визначені зобов'язання зі сплати земельного податку за земельні ділянки, що знаходяться на території м. Луганська, тобто, на території, на якій, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р здійснювалася антитерористична операція, позивач в силу статті 6 Закону № 1669 звільнений від плати за її використання.

Системний аналіз нормативно-правових актів в редакції, що регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення, дають колегії суддів підстави вважати, що платники земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період проведення антитерористичної операції звільняються від своїх обов'язків, зокрема, щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а отже застосування в даному випадку до позивача штрафних санкцій - є неправомірним.

На переконання колегії суддів, звільнення суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції під час її проведення (в силу закону) є підставою для заборони щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, за невиконання обов'язків платника податків, а тому унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірним податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів зазначає, що термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Колегія суддів вказує на те, що позивача звільнено від сплати земельного податку на підставі Закону № 1669, який є спеціальним законом для спірних правовідносин, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового Кодексу України.

Крім того, Сертифікатом № 749 від 02 жовтня 2014 року № 3497/05-4 (в редакції до змін Регламенту ТПП України 18.12.2014 року) відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01 липня 2014 року для Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 22).

Суд звертає увагу, що Законом № 1669 не передбачено звернення до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

За таких підстав колегія судів приходить до висновку щодо безпідставності дії відповідача про застосування до позивача відповідальності у вигляді штрафу та прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої та апеляційної інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині рішення суду.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 122-1, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі № 812/1442/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 18 травня 2017 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко