Справа № 823/552/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року справа № 823/552/17 м. Черкаси

17 год. 25 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 (за договором),

представника відповідача 1 ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, Ліквідаційної комісії Канівського МВ УМВС України в Черкаській області про визнання дій неправомірними, визнати протиправними акти та висновок та зобовязати вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1, в якій просить:

1)визнати неправомірними дії комісії з розслідування нещасного випадку щодо неналежного оформлення результатів розслідування нещасного випадку;

2)визнати протиправними акт за формою НТ* № 2 від 29.12.2016, висновок про нещасний випадок невиробничого характеру, акт за формою Н-5* від 29.12.2016 про розслідування нещасного випадку та висновку службового розслідування в частині зроблених висновків про те, що нещасний випадок не повязаний з виконання службових обовязків;

3)зобовязати комісію з розслідування нещасного випадку оформити результати розслідування нещасного випадку у відповідності до вимог п.п.3.9 наказу МВС України №1346 від 27.12.2002.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.11.2010 перебуваючи в складі слідчо-оперативної групи Канівського МВ УМВС України в Черкаській області отримав закриту черепно-мозкову травму та перебував на лікуванні в Канівській ЦРЛ з 19.11.2010 по 06.12.2010, про що був наданий рапорт, однак службове розслідування події нещасного випадку, пов'язаного з виконанням службових обов'язків відповідачем, проведено лише в 2015 році, за наслідком якого прийнято висновок. Позивач наполягає, що розслідування нещасного випадку здійснено не у відповідності до наказу МВС України № 1346 від 27.12.2000, оскільки висновком встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, отримані ОСОБА_1 у період проходження служби та не пов'язані з виконанням службових обов'язків. При цьому акти Н-1, Н-5 складено не було. Окрім того, не погоджуючись з позицією УМВС України в Черкаській області, позивач звернувся з відповідним рапортом до голови ліквідаційної комісії Канівського МВ УМВС в Черкаській області. За наслідками проведеної перевірки 29.12.2016 комісією з розслідування нещасного випадку було виготовлено акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 19 листопада 2010 року з висновком про те, що випадок, який трапився із капітаном міліції ОСОБА_1, не підпадає під дію п. 3.9, 3.10 Порядку, тому комісія визнає, що випадок стався в період проходження служби, але не при виконанні службових обов'язків. Також комісією з розслідування нещасного випадку було виготовлено акт № 2, форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру. Позивач вважає, що акт НТ № 2 та акт форми Н-5* від 29.12.2016, а також висновок службового розслідування від 29.12.2016 не відповідають обставинам події, є протиправними, не об'єктивними не обґрунтованими, оскільки отримана 19.11.2010 травма є нещасним випадком, який стався за обставин визначених п.3.9 порядку. Крім того, позивач зазначив, що розслідування факту нещасного випадку здійснювався з порушеннями вимог наказу МВС України № 1346, оскільки головою комісії призначено посадову особу, яка за обставин визначених в п. 3.5 порядку не може бути головою комісії. На підставі вищевикладеного позивач просить скасувати вказані акти за формою НТ, Н-5 та висновок службового розслідування. Позивач, а також його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив повністю, зазначивши при цьому, що обставини не повязані з виконанням службових обовязків, оскільки наслідки отриманої травми не призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше. Представник зазначила, що позивач відразу після отримання ним тілесних ушкоджень на лікарняному не перебував, оскільки випадок стався з позивачем 19.11.2010, а згідно довідки з Канівської районної лікарні від 02.11.2015 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 22.11.2010. Окрім того, було наголошено, що факт отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 зареєстровано в ЖРЗПЗ Канівського МВ УМВС від 19.11.2010 № 4744 і від 20.11.2010 № 4749 та у подальшому направлено до Канівської міжрайонної прокуратури для прийняття рішення. Прокуратурою проведено перевірку в порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року) за результатами якої, 30.11.2010 прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 KПK України (в редакції 1960) - за відсутністю в діянні складу злочину. Таким чином, випадок, який трапився з ОСОБА_1, стався за обставин, які не підпадають під дію п. 3.9, 3.10 Порядку № 1346.

Представник ліквідаційної комісії Канівського МВ УМВС України в Черкаській області в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

19.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до УМВС України в Черкаській області з рапортом щодо проведення службового розслідування по факту отримання 19.11.2010 ним тілесних ушкоджень під час виконання службових обовязків.

Наказом УМВС України в Черкаській області від 29.10.2015 за № 2013 у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 № 230, призначено службове розслідування.

Під час службового розслідування встановлено, що згідно розташування сил Канівського МВ УМВС, затвердженого 19.11.2010 начальником міськвідділу полковником міліції ОСОБА_4, оперуповноважений СКР ОСОБА_1 перебував у складі слідчо-оперативної групи. Цього ж дня до чергової частини надійшло повідомлення про те, що в ресторані «Родень» гр. ОСОБА_5 вчиняє неправомірні дії та на місце події було направлено слідчо-оперативну групу Канівського МВ УМВС у складі оперуповноваженого СКР ОСОБА_1, слідчого Тікунова С.В. та дільничного інспектора міліції ОСОБА_6 Опитані в ході службового розслідування майор міліції ОСОБА_7 та колишній працівник міліції ОСОБА_8 пояснили, що 19.11.2010 на виїзді до ресторану «Родень», де гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 перебуваючи з ознаками алкогольного сп'яніння вели себе неадекватно. У подальшому до ОСОБА_9 було застосовано спеціальний засіб - наручники і доставлено до Канівського MB УМВС. Після чого, як з ОСОБА_9 були зняті наручники, останній зненацька наніс ліктем удав в область голови капітану міліції ОСОБА_1 Згідно з листом Канівської міжрайонної прокуратури від 04.11.2015 № 137-2004 вих.15 до прокуратури 22.11.2010 надійшли матеріали Канівського MB УМВС по факту отримання тілесних ушкоджень працівником міліції ОСОБА_1 По вказаним матеріалам прокуратурою проведено перевірку в порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року), за результатами якої 30.11.2010, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи. Окрім того, опитаний оперуповноважений відділу УПЗСЕ УМВС підполковник міліції ОСОБА_10 пояснив, що під час перебування ним на посаді старшого інспектора ЮС УКЗ УМВС у 2010 році ним жодних службових розслідувань з приводу отримання працівником Канівського MB УМВС ОСОБА_1 тілесних ушкоджень не проводилось, ні з ним, ні з іншими працівниками Канівського MB УМВС з даного приводу не зустрічався та письмових пояснень не відбирав. Зокрема, відповідно до довідки Канівської ЦРЛ від 02.11.2015 № 2736/01-03 ОСОБА_1 знаходився у медичному закладі Канівській ЦРЛ на амбулаторному лікуванні з 22.11.2010 по 25.11.2010 та стаціонарному лікуванні з 26.11.2010 по 06.12.2010 з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку.

05.11.2015 висновком службового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень працівником Канівського МВ УМВС майором міліції ОСОБА_1 встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, отримані майором міліції ОСОБА_1 у період проходження служби та не пов'язані з виконанням службових обов'язків.

06.12.2016 ОСОБА_1 повторно звернувся з рапортом щодо проведення службового розслідування по факту отримання 19.11.2010 тілесних ушкоджень під час виконання ним службових обовязків до голови ліквідаційної комісії Канівського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_11

Наказом Канівського МВ УМВС України в Черкаській області від 07.12.2016 за №170 створено комісію з повторного розслідування нещасного випадку до складу якої увійшли: голова ОСОБА_11; члени комісії ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

29.12.2016 провівши розслідування нещасного випадку щодо ОСОБА_1 складено акт розслідування Н-5* від 29.12.2016, висновком якого комісією встановлено аналогічні обставини нещасного випадку, що трапився з капітаном міліції ОСОБА_1 та який не підпадає під дію п. 3.9, 3.10 порядку № 1346, а тому комісія визнає, що випадок стався в період проходження служби, але не при виконанні службових обовязків.

На підставі встановлених обставин комісією 29.12.2016 був складений акт за формою НТ* № 2 про нещасний випадок невиробничого характеру.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями позивач звернувся до суду.

Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Статтею 1 Закон України «Про охорону праці» визначено поняття охорони праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Статтею 22 вказаного закону, передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України являється «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 N 1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 за N 83/7404 який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

У відповідності до п. 2.1 порядку, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2 порядку зазначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до п. 2.4. порядку, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. У підрозділах, де немає спеціалістів з охорони праці, головою комісії з розслідування призначається посадова особа, на яку наказом керівника покладені функції з питань охорони праці в порядку сумісництва. (п. 3.5 порядку).

Відповідно до п. 3.8. положення комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: - обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; - визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; - з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; - визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; - скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Пунктом 3.9. порядку, встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби під час: - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час; - приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни; - проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника; - подання підрозділом шефської допомоги; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов'язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов'язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища; - прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням керівника; - прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Згідно, п. 3.10 порядку, комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо).

А пунктом 3.11 порядку, передбачено, що комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: - за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; - унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; - під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; - у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; - у наслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Відповідно до п. 3.19 порядку, передбачено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Отже даним порядком чітко встановлені підстави винесення актів форми Н-1* (НТ*) та які наслідки повинні настати щоб вважати чи нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків чи ні.

Проаналізувавши нормативні акти та підстави настання нещасного випадку з ОСОБА_1, суд погоджується з висновками котрі зроблені комісією під час розслідування нещасного випадку, оскільки як вбачається з постанови слідчого Канівської міжрайонного прокуратури (а.с. 17) в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_15 (правопорушник який наніс ОСОБА_1 травму) відмовлено за відсутності ознак складу злочину, передбаченого ст. 342 КК України (опір працівникові правоохоронного органу).

Окрім того, як вбачається з довідки Канівської центральної районної лікарні від 02.11.2015, ОСОБА_1 після отримання ним тілесних ушкоджень на лікарняному не перебував, оскільки випадок стався з позивачем 19.11.2010, а позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 22.11.2010.

Таким вином, виходячи з приписів порядку, суд вважає, що комісією правомірно встановлено, що нещасний випадок трапився не при виконанні службових обов'язків.

Що ж стосується, доводів позивача про відсутність актів розслідування нещасного випадку визначених пп. 2.2, 2.4 порядку, при розслідуванні УМВС України в Черкаській області, а лише складання висновку, суд зазначає, що дане розслідування було проведено у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 № 230, метою якого було оформлення результатів службового розслідування та прийняття рішення, і яка не передбачає складання актів розслідування (п. 8.1 Інструкції).

Суд також не погоджується з доводами позивача про неповноважний склад комісії, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, при здійсненні службового розслідування ліквідаційною комісією Канівського МВ УМВС України в Черкаській області склад комісії визначений наказом № 170 від 07.12.2016 узгоджується з приписами п. 3.5 порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 цього Кодексу, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є не обґрунтованими, а вимоги такими, що не належать до задоволення.

Враховуючи приписи ст. 94 КАС України та п. 13 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір з відповідача судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 17.05.2017