Справа № 750/2390/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2390/17
Провадження № 2-а/750/509/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

із секретарем Юрченко І. В. ,

за участю позивача, відповідача, представника відповідача Сіндєєвої В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 Управління патрульної служби у м. Чернігові лейтенанта поліції Біленко Сергія Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності ДР №115596 інспектора патрульної поліції роти № 3 БУПП в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Біленка С. О. від 25.02.2017.

В обґрунтування позову зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності вимог Правил дорожнього руху України не порушував. Крім того вказував на те, що інспектором патрульної поліції при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення було порушено вимоги чинного законодавства та не забезпечено дотримання його прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, надали диск із відео фіксацією обставин справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

25.02.2017 позивач був зупинений відповідачами за те, що керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Чернігові по вул.. Мстиславська 33, в якого, номерний знак був закріплений у невстановленому місці, чим порушив п.п. 2.9 «в» Правил Дорожнього руху України. Із наданої відео фіксації представником відповідача вбачається, що саме відповідач висловив прохання надати позивача посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, позивач таких документів не надав відповідачу для складання постанови, а повідомив, що він їх надасть після того, як будуть проведені тести на вміст алкоголю та він виявиться позитивним, так як у відповідача виникли підозри щодо вживання позивачем алкогольних напоїв.

Посвідчення водія він показав працівнику поліції, який привіз тестер на перевірку вмісту алкоголю, реєстраційні документи на автомобіль позивач і іншому працівнику патрульної поліції не надав.

ОСОБА_2 звертався до начальника УПП в м. Чернігові ДПП із заявою про застосування до нього усного зауваження за порушення, передбачені ст.. 126, ст. 122 КУпАП, в цій заяві він зазначив, що з порушеннями згоден та просить обмежитись усним зауваженням (а.с. 25).

Отже ОСОБА_2 не пред'явив на вимогу відповідача посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на цей транспортний засіб, чим порушив п. п. 2.1 «а», 2.1 «б» п 2.4, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, як вбачається із відео фіксації, він вважав, що його незаконно зупинили, а тому і не надав документи на вимогу відповідача.

Дані обставини підтвердженні належним доказом - відео фіксацією обставин справи.

Інспектором патрульної поліції роти № 3 БУПП в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Біленком С. О. було розглянуто справу про адміністративне порушення та винесено постанову серії ДР № 115596, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн., дані щодо особи позивача були взяті із бази «Армор», про що зазначено в постанові.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122,126 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122,126 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122, 126 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд доходить висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР на місці вчинення такого правопорушення. При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням даного Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. а,б,ґ 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху, а також якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, тощо.

Оскільки відповідачем позивач був зупинений у відповідності до ст.. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та не не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, постанова серії ДР №115596 є законною.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі, про адміністративні правопорушення передбачені ст. 126 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже представником відповідача належним чином спростовані доводи позивача та надано беззаперечний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП, а саме: відеозапис, на якому зафіксовано саме момент його вчинення.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя