Справа № 203/1183/15-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1183/15-а
Провадження № 2-а/0203/49/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Білоус Я.І., третьої особи ОСОБА_4, прокурора Пікуш В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - ОСОБА_4, про скасування висновку органу опіки та піклування,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач пред'явив через суд зазначений позов, обґрунтовуючи вимоги тим, що від шлюбу з ОСОБА_4 має малолітню донку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір'ю, однак остання з листопада 2014 року стала перешкоджати спілкуванню з донькою, погрожувати позбавленням батьківських прав, у зв?язку з чим позивач звернувся до органу опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради з приводу визначення порядку спілкування з дитиною і дізнався про складений 19 грудня 2014 року органом опіки та піклування висновок №16/436 про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5, який є незаконним, оскільки позивач не був запрошений на засідання органу опіки та піклування, твердження у виноску про ухилення від виконання батьківських обов?язків та матеріального утримання дитини не відповідають дійсності, оскільки він має постійну роботу, приймає участь у вихованні та у житті дитини, не зважаючи на перешкоди з боку ОСОБА_4, тому позивач просив суд визнати дії відповідача незаконними та протиправними і скасувати висновок №16/436 органу опіки та піклування від 19 грудня 2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, покласти на відповідача судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Прокурор, а також представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі, заперечуючи тим, що про засідання комісії з питань захисту прав дитини - органу опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради 04 грудня 2014 року з приводу розгляду питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 позивач був повідомлений та обізнаний, а з заявою про встановлення порядку участі у вихованні дитини позивач звернувся вже під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, а не у зв'язку з вчиненням перешкод йому у спілкуванні з донькою. Також, комісія дослідила обставини невиконання обов?язку з матеріального утримання дитини позивачем, наявність фактів вчинення насильства в сім?ї, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-1 КУпАП, та в сукупності з іншими встановленими обставинами негативного ставлення дитини до такого спілкування, обґрунтовано прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_7, будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що з 2014 року знайома з ОСОБА_1 і вони стали товаришувати. Так, вони зустрілися у 2014 році перед Днем міста, гуляли разом з дітьми, ОСОБА_1 зі своєю донькою, а вона зі своєю дитиною. Потім вони бачились у листопаді з приводу замовлення у нього, як працівника ароматеки, косметичної продукції для подруги. 02 грудня вони після 17-00 год. зустрілися на Набережній, ОСОБА_1 привіз туалетну воду для подруги, погуляли, зайшли разом з її дитиною в МостСіті та розійшлися близько 21-30 год. 03 грудня вони знову зустрілися, оскільки ОСОБА_1 привіз іншу туалетну воду, яку вона замовила, вони разом гуляли по Набережній ввечері та вона потрапила до дому близько 22-00 год., а 04 грудня він привіз нову туалетну воду.

Свідок ОСОБА_9, будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що є сусідом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, добре знає їх сім?ю, дитину ОСОБА_5. Так, в кінці 2014 року до нього прийшла ОСОБА_4 з матір?ю та попросили бути у них вдома свідком того, що 02 грудня 2014 року ввечері ОСОБА_1, будучи в квартирі, отримав запрошення на засідання опікунської ради, проте не став ніде розписуватись про отримання. ОСОБА_4 віддала йому повістку та сказала про дату засідання, проте він став лаятись на тещу, на ОСОБА_4 та все це відбувалося на очах у дитини, яка була поряд з ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11, будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є матір?ю ОСОБА_4 та колишньою тещею ОСОБА_1, тому їй відомо про те, що протягом 2014 року ОСОБА_1 ухилявся від явки в опікунську раду за заявами ОСОБА_4 в орган опіки та піклування з приводу захисту прав дитини ОСОБА_5, позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. 02 грудня 2014 року ввечері вона разом з онукою гуляли у дворі біля їх будинку та чекали ОСОБА_4 з роботи, коли повз них пройшов ОСОБА_1, побачивши їх він ні з ОСОБА_5, ні з нею не поздоровався і пішов в будинок. Коли прийшла ОСОБА_4, то вони разом зайшли до сусіда ОСОБА_9 і попросили його зайти разом з ними в квартиру, вручити повістку на засідання опікунської ради. ОСОБА_4 вручила ОСОБА_1 повістку, проте він став лаятись, до дитини не повернувся навіть, та не став розписуватись в отриманні повістки.

Вислухавши пояснення сторін, представників, думку прокурора, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2008 року по 03 травня 2014 року, що встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровську від 23 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 03 травня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ 29 липня 2009 року серії НОМЕР_1.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року, що набрало законної сили 06 грудня 2014 року, позов ОСОБА_12 задоволено; змінено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши до стягнення щомісяця з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_12 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

На виконання даного рішення судом 06 грудня 2014 року виданий виконавчий лист №203/6329/14-ц, пред?явлений позивачем до примусового виконання в Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, в ході виконання якого за ОСОБА_1 станом на 01 червня 2015 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, що підтверджується довідкою державного виконавця від 16 червня 2015 року №13602/06-41/97.

Рішенням Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради від 19 грудня 2014 року за №349 затверджено висновок органу опіки і піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради від 19 грудня 2014 року №16/436, та визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст. 164 СК України з підстав ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Також встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, в задоволенні позову до ОСОБА_1, третя особа - органі опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав - відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст .19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Частиною 4 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 5 ст .19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 ст. 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Таким чином, саме до компетенції відповідача у справі віднесено питання надання висновку, що має рекомендаційний характер, щодо доцільності позбавлення батьківських прав або відмови у цьому, тому позовні вимоги про визнання дій Управління-служби з питань захисту прав дитини виконавчого комітету, що, крім іншого, є структурним підрозділом виконкому, щодо складення висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, задоволенню не підлягають, оскільки саме до компетенції органу опіки та піклування віднесено питання з?ясування і дослідження обставин з огляду на які вказаний орган приходить до певного висновку з цього питання.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є правовідносини, що складаються у зв'язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно-правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим, сам по собі висновок органу опіки і піклування не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, сам висновок не тягне правових наслідків, а отже, не породжуює правовідносин, що можуть бути предметом спору. Висновок - це документ, який стверджує факт певних дій перевірки та їх результатів, і є носієм доказової інформації про обставини для подальшого прийняття рішення судом про наявність чи відсутність підстав для позбавлення батьківських прав, який підлягає затвердженню рішенням районної у місті ради, яке і є рішенням суб?єкта владних повноважень.

Такий висновок підлягає згідно ч. 6 ст. 19, ст. 164 СК України відповідній правовій оцінці спочатку судом, що в залежності від результатів розгляду справи та оцінки його як доказ за правилами ст. 212 ЦПК України приймає відповідне рішення.

Таким чином, враховуючи те, що предметом позову є скасування висновку органу опіки та піклування, (а не рішення райради), який будь-яких вимог зобов'язального характеру стосовно позивача не містить та не є рішенням суб'єкта владних повноважень відповідно до ст. 17 КАС України, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до органу опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - ОСОБА_4, про скасування висновку органу опіки та піклування - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська заінтересованими особами, а так само прокурором, апеляційної скарги з одночасним надсиланням її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем вручення її копії.

Суддя О.В. Колесніченко