Справа № 243/10214/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пронін С.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року справа №243/10214/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року у справі № 243/10214/16-а за позовом ОСОБА_2 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 08.12.2016 року звернувся до суду з позовом до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати дії відповідача незаконними, зобовязати останнього провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком у звязку з підвищенням посадових окладів державних службовців та з урахуванням зростання рівня інфляції та виплатити цю пенсію у перерахованому розмірі у подальшому; зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити позивачу недоотримані суми пенсійних виплат за період з 01 травня 2016 року по теперішній час, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 3-5, 16-18).

Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що судом порушено норми матеріального права: при наявності законів України, якими вирішено те, або інше питання соціального захисту громадян, слід керуватися в першу чергу законами, а лише потім підзаконними нормативними актами. Необхідність застосування норми закону, яка діяла саме на момент призначення пенсії визначено ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зазначені положення узгоджуються з рішенням Конституційного Суду України.

Також вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст.ст. 49, 51, 71 КАС України.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 01.08.2014 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

06.10.2016 року позивач звернулася до Словянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям з 01 травня 2016 року згідно Закону України «Про державну службу» (а.с. 6).

Рішенням Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.10.2016 року № 146 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії по заробітній платі у зв'язку з тим, що згідно розділу ХІ Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII з 01 травня 2016 року ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII визнана такою, що втратила чинність. А також форму довідки «про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на іншій посаду, ніж ті, з яким їм призначено (перераховано) пенсію» затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 р. № 15-1 скасовано постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 р. № 15-2 «Про внесення змін до постанови Правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 р. № 15-1».

Спірним у даній справі є відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу за віком у звязку з підвищенням посадових окладів державних службовців.

Суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії набрав законної сили Закон України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIII. Згідно з п. 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Отже, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону № 3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців, у звязку з підвищенням окладів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ст. 37 Закону України Про державну службу (в редакції чинній на момент призначення пенсії) від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За приписами ст. 37-1 Закону № 3723 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснювався перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, а саме 06.10.2016 року, набрав чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889).

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, на момент звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону № 3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії Законом України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року, не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням окладів.

Також слід зауважити, що 23.09.2016 року постанова Кабінету Міністрів України № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії від 31.05.2000 року втратила чинність на підставі постанови КМУ № 622 Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, якою виключено підстави для можливості проведення перерахунку пенсії.

Право на перерахунок пенсії слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів державних службовців, ґрунтується на нормах діючого закону та є правомірним.

Колегія суддів також вказує на те, що застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Висновки апеляційного суду, викладені в цій ухвалі, узгоджуються з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі Великода проти України. У цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 19 січня 2010 року, до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено шляхом внесення змін до відповідних законодавчих актів, внаслідок чого розмір її пенсії був зменшений.

Так, у цій справі Європейський Суд дійшов висновку, що зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також Суд зауважив про відсутність доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не зміг дійти висновку, що, передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. За висновками Європейського Суду, зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Таким чином, посилання позивача на приписи ст. 22 Конституції України також не беруться до уваги колегією суддів з огляду на практику Європейського Суду з прав людини.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що пенсійний орган, відмовляючи у перерахунку пенсії, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як наслідок, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком у звязку з підвищенням посадових окладів державних службовців та з урахуванням зростання рівні інфляції та виплачувати пенсію у перерахованому розмірі у подальшому; зобовязання відповідача виплатити недоотримані суми пенсійних виплат за період з травня 2016 року по теперішній час, з урахуванням фактично виплачених сум.

Щодо доводів апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст. ст., 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року у справі № 243/10214/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_3