Справа № 2-а-2514/10/2110
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2011 р.Справа № 2-а-2514/10/2110

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Войцеховська Я.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 листопада 2010 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона та просила суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачену як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2010 рік.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 листопада 2010 року позов задоволений частково. Суд зобовязав відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу підвищення до пенсії за період з 14 квітня 2010 року по 16 листопада 2010 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонеркою та на неї розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 19.11.2004 року.

Стосовно позовних вимог за 2010 рік, відповідно до ст. 70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік, Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Вказана норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України Про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, оскільки у 2010 роках зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не вносились та її дія не зупинялась, то нарахування та виплата у 2010 році підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України Про соціальний захист дітей війни. Так, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги відносно зобовязання відповідача в 2010 році здійснювати нарахування позивачу в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, підлягають задоволенню за періоди з 01 січня 2010 року по 16 листопада 2010 року.

Разом з цим, позивач звернулася за захистом порушеного відповідачем права на отримання допомоги за 2010 рік лише 14 жовтня 2010 року.

Також на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, Законом України «Про судоустрій і статус суддів»від 07 липня 2010 року внесено зміни до ч. 1 ст. 100 КАС України та її викладено в новій редакції, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що виноситься ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, заявлених позивачем за період з 14 квітня 2010 року по 16 листопада 2010 року, так як відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з вищенаведеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, так як позивач звернулася до суду 16 листопада 2010 року, а враховуючи положення ст.99 КАС України її права підлягають захисту з 14 квітня 2010 року по 16 листопада 2010 року.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом, за рахунок яких коштів здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується позивача відповідно до ст. 6 Закону, апеляційний суд зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими, оскільки іншого мінімального розміру пенсії за віком законодавством е передбачено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вірно визначив періоди часу, коли право позивача на отримання підвищення до пенсії порушувалося, і апеляційний суд погоджується з такими висновками суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. При розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Керуючись ч.1 ст. 195, ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 210, ст. 211, ч. 2 ст. 212, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 листопада 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до вимог діючого законодавства, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: