Справа № 404/1386/17
Суддя: Панфілова А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1386/17
Номер провадження 2-а/404/257/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючої судді - Панфіловій А.В.

при секретарі - Мосійчук А.Г.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов"язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасувати рішення Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області №813 від 30.01.2017 про відмову у призначенні пенсії за вислугою 20 років згідно ст.50-1 -Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001) та зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити пенсію за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001) та виплачувати її з 25.01.2017, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати

В обґрунтування позову зазначено, що з 01.09.1992 по 23.06.1996 навчався у Харківському університеті внутрішніх справ, по закінченні якого з 24.07.1996 по 07.09.1998 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого, а з 11.09.1998 по теперішній час працює в органах прокуратури України .

25.01.2017 звернувся до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Кіровоградської області з заявою про призначення йому пенсії за вислугою 20 років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХП (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданої прокуратурою Кіровоградської області.

Проте листом №237/06-30 від 06.02.2017, на підставі рішення Комісії №813 від 30.01.2017, відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку із тим, що страховий стаж роботи на спеціальних посадах, який дає право на зазначений вид пенсії становить 20 років 5 місяців 5 днів, а з червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються.

Згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (№1789-ХІІ) в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратуру не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховані страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

До 20 - річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 Закону України «Про прокуратуру», у тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах,- на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

У подальшому, з 01 жовтня 2011 року до ч.І ст.50-1 Закону України «Про прокуратури» було внесено зміни та прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-УП від 14.10.2014 року та Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76- VIII. -

Стверджується, що змінами у статті 86 нового Закону України «Про прокуратуру» та Законом №76-VIII від 28.12.2014 встановлено новий порядок призначення та визначення розміру пенсії за вислугу років прокурорам та слідчим, яким погіршено умови пенсійного забезпечення та суттєво порушено законодавчо визначені до цього гарантії пенсійного забезпечення для прокурорсько-слідчих працівників, а саме збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та зменшено розмір відсотків призначеної пенсії від суми їхньої заробітної плати.

На підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УШ з 01.06.2015 взагалі припинено призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та інших Законів України.

З копії диплому КГ №001095 від 22.06.1996 та трудової книжки АН №208927 від 07.09.1998: з 01.09.1992 по 23.06.1996 роки навчався у Харківському університеті внутрішніх справ; з 24.07.1996 по 07.09.1998 служба в органах внутрішніх; з 11.09.1998 призначений на посаду слідчого прокуратури Маловисківського району; з 26.03.2001 призначений на посаду помічника прокурора Маловисківського району; з 25.06.201 призначений на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ та податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності дізнання та досудового розслідування; з 31.10.2001 призначений прокурором Вільшанського району; з 01.11.2006 призначений на посаду заступника прокурора Кіровського району м.Кіровограда; з 05.05.2008 призначений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Кіровоградської області; з 29.05.2009 переведений на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Кіровоградської області; з 03.02.2010 переведений на посаду заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Кіровоградської області; з 02.10.2012 призначений на посаду начальника відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань прокуратури Кіровоградської області; з 28.07.2015 у зв'язку зі змінами в структурі та штатному розписі прокуратури Кіровоградської області, відповідно до наказу Генерального прокурора України №47-ш від 15.07.2015, переведений на посаду начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Кіровоградської області, на якій працює на даний час.

При цьому, згідно листа Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Кіровоградської області про відмову у призначенні пенсії від 06.02.2017 року, ним не заперечується той факт, що страховий стаж, без врахування половини строку навчання у вищому навчальному закладі, складає 20 років 5 місяців 5 днів, з них: з 24.07.1996 р. по 07.09.1998 р. (2 роки 1 міс. 14 днів) - служба в органах внутрішніх справ; з 11.09.1998 р. по 31.12.2016 р. (18 років 3 міс. 21 день) - період роботи в прокуратурі Кіровоградської області на посадах слідчого, прокурора, помічника прокурора.

Відповідно до п.3.2 Рекомендації президії Вищого адміністративного

суду України від 23.08.2007 №07.2-10/1 «Про деякі питання практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам» до стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугу років згідно Закону

України «Про прокуратуру», підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому навчальному закладі (стаціонарна форма), після навчання в якому особа отримала вищу юридичну освіту за спеціальністю «правознавство», що дає право на пенсію за вислугу років відповідно вимог

ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, половина строку навчання у Харківському університеті внутрішніх справ (стаціонарна форма) складає 1 рік 9 місяців 22 дні, стаж роботи в органах внутрішніх справ 2 роки 1 міс. 14 днів, стаж роботи в органах прокуратури, починаючи з 11.09.1998 року по 31.12.2016 становить 18 років 3 міс. 21 день. Отже загальний стаж роботи, у тому числі в органах прокуратури, що дає право на призначення йому пенсії за вислугу 20 років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», становить 22 року 4 місяці 27 днів, а тому просить задовольнити позов повністю.

До судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позову ( а.с. 50).

До судового засідання представником відповідача подано заперечення проти позову з посиланням, що позивач заявив вимоги щодо призначення пенсії на підставі Закону України "Про прокуратуру", який не діє майже два роки.

Відповідно до ч. 1, 6, 8 ст. 50-1, " (зі змінами в редакції яка діє з 01.10.2011 року ) ч. 1 ст, 56 Закону України «Про прокуратуру» - прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

Позивач наводить норму, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими. суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв'язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. Під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п'ятій і сьомій статті 46, статті 46-2, 46-3, 46-4, частині першій статті 47, статтях 48, 48-1, 49, 50, 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Але дана норма з 16.07.2015 року не діє, а позивач звернувся за призначенням пенсії 25.01.2017 року.

Стверджується , що п.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових --формувань, на-посадах-державних службовців; які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання: на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

П. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011року -20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Зазначається, що вимога позивача про призначення йому пенсії в розмірі 90 % від суми місячного заробітку є безпідставною взагалі так як , ч.2. ст.86 Закону України «Про прокуратуру»(2014р.) , передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Дана норма є діючою в свою чергу позивач посилається на норми не діючого Закону України « Про прокуратуру»(1991 року).

Позивач має на момент звернення загального стажу 20 роки 5 місяців 5 днів тому числі , спеціального стажу 20 років 5місяців 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

А необхідно 23 роки спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Стажу на посаді прокурора 18 років 3 місяці 21 днів.

При цьому, позивач звернувся за пенсією за вислугою років 25.01.2017 року, під час

дії положення п. 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких

законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, нормами

якого передбачено , що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення

всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв'язку з викладеним з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються.

Питання зарахування половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми за період з 01.09.1992 по 23.06.1996 року у період навчання у Харківському університеті внутрішніх справ є передчасним так як позивач до управління копію диплому не надав, дане питання не розглядалося, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Судом встановлено наступні факти.

Позивач 25.01.2017 звернувся до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Кіровоградської області з заявою про призначення пенсії за вислугу 20 років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХП (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданої прокуратурою Кіровоградської області.

Проте листом №237/06-30 від 06.02.2017, на підставі рішення Комісії №813 від 30.01.2017, мені відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку із тим, що його страховий стаж роботи на спеціальних посадах, який дає право на зазначений вид пенсії становить 20 років 5 місяців 5 днів, а з червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються.

Згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (№1789-ХІІ) в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратуру не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховані страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

До 20 - річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 Закону України «Про прокуратуру», у тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

У подальшому, з 01 жовтня 2011 року до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратури» було внесено зміни та прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» №4 697-VII від 14.10.2014 року та Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76- VIII.

Змінами у статті 86 нового Закону України «Про прокуратуру» та Законом №76-VIII від 28.12.2014 встановлено новий порядок призначення та визначення розміру пенсії за вислугу років прокурорам та слідчим, яким погіршено умови пенсійного забезпечення та суттєво порушено законодавчо визначені до цього гарантії пенсійного забезпечення для прокурорсько-слідчих працівників, а саме збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та зменшено розмір відсотків призначеної пенсії від суми їхньої заробітної плати.

Вирішуючи питання про застосування Закону в часі, необхідно виходити із того, що згідно ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовано. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно з ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив що "положення ч.1 ст.58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність поширюється на фізичних осіб (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

За статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі.

Конституційний суд України вважає, що ці положення ст. 17 Конституції України поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Норми, що регулюють суспільні відносини в цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення. Конституційний суд України зазначає, що багато таких «пільг», встановлених Законами України «Про міліцію» (565-12), «Про прокуратуру» (1789- XII) тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів (п.3 рішення Конституційного Суду України №5 рп/2002 від 20.03.2002).

Крім цього, у цьому ж рішенні від 20.03.2002року у абз.4 п.6 вказано: Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним "законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України) (254к/96-ВР), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України) (254к/96-ВР), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України (254к/96-ВР) не допускається. Зупинення дії цієї норми можливе лише за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України (254к/96-ВР) надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України) (254к/96-ВР).

У частині другій статті 8 Конституції України встановлено вимогу щодо законів України - усі вони приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй (п.4 рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007).

Водночас пункт 3.2. рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначає, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європєйській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення. її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Більше того, в п.4 рішення від 11.10.2005 у справі № 1-21/2005 Конституційний Суд України вказав наступну правову позицію: - В Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовних органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених. Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

У абз.14 пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 у справі № 1-21/2005 також вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція (254к/96-ВР) та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України (254к/96-ВР) не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року Ш-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004.

Правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у зазначених рішеннях Конституційного Суду України полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту їх та їхніх сімей, зумовлений особливістю професійних обов'язків, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, жорсткими вимогами до дисципліни, професійної придатності, певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих осіб чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. ( абз.5 п.6 рішення Конституційного Суду України від 1 1.10.2005 у справі № 1-21/2005).

Виходячи із викладеного, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визнано неконституційними положення Закону в частині зменшення розміру довічного грошового утримання судді та пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення "Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-УШ в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону «Про судоустрій і статус суддів». Цим же розділом вказаного Закону скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону «Про прокуратуру», що також не відповідає Конституції України. Оскільки, всі громадяни України рівні перед законом, то застосування закону до одних громадян і не застосування до інших не повинно мати місце.

Пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Суд вважає, що внесенням змін до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. Законом України від 08.07.2011 р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VI 11 та припинення призначення пенсій за вислугу років Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-У111, суттєво звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури, а саме: гарантоване Конституцією право на пенсійне забезпечення при наявності 20 років вислуги; зменшено відсотки розміру пенсії від розміру заробітної плати, порядку її розрахунку та скасовано право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугу років.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно із статтею 46 Закон України «Про прокуратуру», прокурорами і слідчими можуть призначатися громадяни України, які мають вищу юридичну освіту, необхідні ділові та моральні якості.

Так, відповідно до ч.6 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується: половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах; частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років; а також час роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою.

З копії диплому КГ №001095 від 22.06.1996 та трудової книжки АН №208927 від 07.09.1998 вбачаються такі відомості про моє навчання та роботу : з 01.09.1992 по 23.06.1996 роки навчався у Харківському університеті внутрішніх справ; з 24.07.1996 по 07.09.1998 служба в органах внутрішніх; з 11.09.1998 призначений на посаду слідчого прокуратури Маловисківського району; з 26.03.2001 призначений на посаду помічника прокурора Маловисківського району; з 25.06.201 призначений на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ та податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності дізнання та досудового розслідування; з 31.10.2001 призначений прокурором Вільшанського району; з 01.11.2006 призначений на посаду заступника прокурора Кіровського району м.Кіровограда; з 05.05.2008 призначений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Кіровоградської області; з 29.05.2009 переведений на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Кіровоградської області; з 03.02.2010 переведений на посаду заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Кіровоградської області; з 02.10.2012 призначений на посаду начальника відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань прокуратури Кіровоградської області; з 28.07.2015 у зв'язку зі змінами в структурі та штатному розписі прокуратури Кіровоградської області, відповідно до наказу Генерального прокурора України №47-ш від 15.07.2015, переведений на посаду начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Кіровоградської області, на якій працює на даний час.

При цьому, згідно з листа Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Кіровоградської області про відмову у призначенні пенсії від 06.02.2017 року, ним не заперечується той факт, що страховий стаж, без врахування половини строку навчання у вищому навчальному закладі, складає 20 років 5 місяців 5 днів, з них: з 24.07.1996 р. по 07.09.1998 р. (2 роки 1 міс. 14 днів) - служба в органах внутрішніх справ; з 11.09.1998 р. по 31.12.2016 р. (18 років 3 міс. 21 день) - період роботи в прокуратурі Кіровоградської області на посадах слідчого, прокурора, помічника прокурора.

Відповідно до п.3.2 Рекомендації президії Вищого адміністративного суду України від 23.08.2007 №07.2-10/1 «Про деякі питання практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам» до

стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру», підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому навчальному закладі (стаціонарна форма), після навчання в якому особа отримала вищу юридичну освіту за спеціальністю «правознавство», що дає право на пенсію за вислугу років відповідно вимог

ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»

Таким чином, половина строку навчання у Харківському університеті внутрішніх справ (стаціонарна форма) складає 1 рік 9 місяців 22 дні, стаж роботи в органах внутрішніх справ 2 роки 1 міс. 14 днів, стаж роботи в органах прокуратури, починаючи з 11.09.1998 року по 31.12.2016 становить 18 років 3 міс. 21 день. Отже загальний стаж роботи, у тому числі в органах прокуратури, що дає право на призначення мені пенсії за вислугу 20 років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», становить 22 року 4 місяці 27 днів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013р., ухваленого у справі №1-2/2013р. зокрема також вказано, що Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України), а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.94 КАС України, компенсувати з Державного Бюджету України на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.. ст.162,163КАС України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кропивницького об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов"язання до вчинення дій, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 813 від 30.01.2017 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою 20 років згідно ст.50-1 -Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001).

Зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001) та виплачувати її з 25.01.2017, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда А. В. Панфілова