Справа № 808/8729/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року (о 20 год. 20 хв.)Справа № 808/8729/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Новікової Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації

про скасування наказу та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточненого позову просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ директора Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації №68-к від 16.09.2015 «Про звільнення ОСОБА_1М.»;

поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва та з питань регуляторної політики управління розвитку підприємництва, регуляторної торгівлі Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за вирахуванням обовязкових до сплати податків та зборів згідно законодавства.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, нормативному обґрунтуванні позовних вимог та поясненнях (вх. №13897 від 16.05.2017). Зокрема, вважають, що суд при розгляді справи про скасування наказу про звільнення за п. 3 ст. 40КЗпП України ОСОБА_1 №68-к від 16.09.2015 повинен перевіряти усі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк. Вказують, що у оскаржуваному наказі від 25.08.2015 N° 1-С зазначено, що догану позивачу оголошено за порушення трудової дисципліни, що полягало у самовільному залишенні робочого місця 21 серпня 2015 року з 12.15 до 13.00 та з 13.45 до 14.20 без поважних причин і дозволу на це керівництва Департаменту. Але, на думку позивача та його представника, саме лише залишення робочого місця не є порушенням трудової дисципліни, якщо воно не спричинило порушення посадових обов'язків державного службовця та мало негативних наслідків для власника. Отже, підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення були відсутні за відсутності факту порушення трудової дисципліни. На користь цього свідчить і та обставина, що у наказі 25.08.2015 N° 1-С не зазначено про негативні наслідки для Департаменту внаслідок відсутності позивача на роботі протягом 30 хвилин. Також, позивачу незрозуміло, чому відвідування лікаря директор Департаменту не вважає поважною причиною. Про безпідставність застосування до неї догани позивач повідомила директора Департаменту, надавши на його адресу письмові пояснення від 25.08.2015. Пояснюють, що друге дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність було застосоване до позивача за наказом від 01.09.2015 № 2-С, згідно із яким на підставі ст. 14 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність за неналежне виконання службових обов'язків, що полягало у недбалому ставленні до виконання завдання щодо підготовки інформації про діючі роздрібні ціни на основні продукти харчування у розрізі територій області. Вказують, що вичерпний перелік посадових обов'язків позивача, як спеціаліста відділу з питань регуляторної політики Управління регуляторної політики та підприємництва Головного управління економіки Запорізької обласної державної адміністрації визначений в інструкції, з нього вбачається, що обов'язок готувати інформацію про діючі роздрібні ціни на основні продукти харчування у розрізі територій області не відносить до її посадових обов'язків. Натомість з ґрунтовного аналізу посадової інструкції спеціаліста відділу розвитку торгівлі управління розвитку підприємництва, Управління регуляторної політики та торгівлі Департаменту економічного розвитку торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації вбачається, що обов'язок готувати інформацію, яка всупереч посадовим обов'язкам позивача була на неї покладена, належить зазначеному вище відділу. Безпідставне покладення на позивача виконання посадових обов'язків головного спеціаліста відділу розвитку торгівлі управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту також підтверджується Протоколом № 12 оперативної наради у директора Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької облдержадміністрації ОСОБА_3 від 17.08.2015 (п.7), згідно якого постійне інформування директора Департаменту щодо поточної цінової ситуації на споживчому ринку області доручено начальнику відділу торгівлі ОСОБА_4, відповідно до його посадових обов'язків. Те, що у подальшому підготовку такої інформації було доручено позивачу, свідчить про моделювання «системи» для її звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Зазначають також, що у преамбулі наказу про звільнення № 68-к від 16.09.2015 зазначено, що ОСОБА_1 неякісно підготувала аналіз діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 для подальшого його оприлюднення на офіційному веб-сайті Запорізької обласної державної адміністрації в якості публічної інформації. За вказане порушення трудової дисципліни до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення на підставі п. 3 ч. 40 КЗпП України. Так, 02 січня 2013 року ОСОБА_1 було ознайомлено із посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва та з питань регуляторної політики управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, проте положеннями вказаної посадових інструкцій не передбачено заміщення одне одного працівників різних відділів, а саме: головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва та з питань регуляторної політики управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту та головного спеціаліста відділу розвитку торгівлі управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту. Ураховуючи викладене, вважають, що оскільки ОСОБА_1 не є спеціалістом за напрямом роботи - аналіз стану та формування цінової політики на споживчому ринку області, то керівництво Департаменту не мало підстав покладати на неї виконання обов'язків головного спеціаліста відділу розвитку торгівлі управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту, оскільки це виходило за межі її посадових обов'язків. Незважаючи на численні службові записки ОСОБА_1, позивача до дня звільнення примушували виконувати роботу головного спеціаліста відділу розвитку торгівлі та врешті застосували дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Зазначають, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення керівником Департаменту було грубо проігноровано те, що підготовка аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування взагалі не входила до посадових обов'язків позивача, остання не мала навичок виконання такої роботи, оскільки до цього виконувала її всього два рази, проте доклала усі зусилля для того, щоб виконати цю роботу якісно та з урахуванням попередніх зауважень. Що стосується супровідного листа на адресу Управління у справах преси та інформації облдержадміністрації, вказують, що ОСОБА_5 забрала у ОСОБА_1 чорновий варіант листа, який позивач роздрукувала для перевірки, а не на підпис директору Департаменту, всі бланки Департаменту пронумеровані та підзвітні. Окрім того, у наказі про звільнення від 16.09.2015 № 68-К відсутня інформація про те, що внаслідок нібито неякісно підготовленого аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 заподіяна шкода інтересам Департаменту, не відображено причини та підстави покладення на позивача виконання службових обов'язків головного спеціаліста відділу розвитку торгівлі, також підготовлена ОСОБА_1 інформація щодо аналізу цін на основні продовольчі товари була своєчасно та без помилок оприлюднена на офіційному веб-сайті сайті облдержадміністрації. Директором Департаменту при обранні виду стягнення не було враховано попередню роботу ОСОБА_1, а між тим увесь час з моменту призначення її на посаду позивач сумлінно виконувала свої посадові обов'язки, що підтверджується позитивною характеристикою, наданою їй заступником Директора Департаменту у 2013 році. Пояснюють, що звільнення працівника на підставі п.3 ст. 40 КЗпП власник або уповноважений ним орган має попередньо погодити з виборним органом первинної профспілкової організації, але в матеріалах справи відсутнє відповідне письмове подання профспілці за підписом керівника Департаменту. Вказані вище протиправні дії з боку відповідача мали наслідком звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором. Оскаржуваний наказ відповідача про звільнення ОСОБА_1 виданий з порушенням норм ст. 11 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 21, 31, 149 КЗпП України. Відповідачем порушено гарантоване ст. 43 Конституції України право ОСОБА_1 на працю та на захист від незаконного звільнення, а тому наказ відповідача N° 68-К від 16 вересня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1М.» має бути скасований, позивача має бути поновлено на роботі та стягнуто на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, просять суд адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях (вх. №53171 від 30.11.2015) та додаткових запереченнях (вх. №8382 від 21.03.2017), які містяться в матеріалах справи. Вважає, що позивач хибно тлумачить положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами і доповненнями), зокрема, щодо того, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Вказує, що позивач намагається трактувати зазначений пункт таким чином, що лише за умови наявності заподіяної шкоди може наставати дисциплінарна відповідальність, разом з тим, ні Кодекс Законів України про працю, ні зазначена постанова Пленуму Верховного Суду не ставлять у залежність дисциплінарні стягнення від факту нанесення шкоди. Посилається на приписи пункту 23 вищевказаної постанови Пленуму та зазначає, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Пояснює, що до того, як позивача було звільнено з посади наказом № 68-к від 15.09.2015 за п. 3 ст. 40 КЗпП України, до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом від 25.08.2015 №1-С, а також вжито заходів дисциплінарного впливу у вигляді попередження про невідповідність займаній посаді наказом від 01.09.2015 №2-С. Як на день звільнення, так і на сьогоднішній день зазначені накази є чинними, їх обґрунтованість і правомірність підтверджені судовим рішенням, яке набрало законної сили. Той факт, що позивач з ними не погоджується, вважає їх упередженими та необґрунтованими, не змінює факту їх наявності, а факт оскарження рішень судів позивачем в касаційному порядку не зупиняє чинності цих рішень. Що стосується тверджень позивача про те, що її начебто не мали притягувати до дисциплінарної відповідальності, оскільки завдання, яке було виконано нею неякісно та з численними порушеннями, належить до функцій суміжного підрозділу, зауважує, що відповідно до письмового доручення керівництва ОСОБА_1 було доручено здійснити щотижневий аналіз діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 для його подальшого оприлюднення на веб-сайті облдержадміністрації. Подібне завдання вже доручалося ОСОБА_1 раніше, було виконано нею неякісно, за що до неї було вжито заходів дисциплінарного впливу наказом від 01.09.2015 №2-С. Як і попереднє завдання, виконання доручення не потребувало додаткових знань та навичок, окрім ретельного та уважного заповнення таблиці в програмі Microsoft Excel даними. Разом з тим, за результатами перевірки виконаної ОСОБА_1 роботи було встановлено, що нею при виконанні завдання допущено 163 помилки на 10 аркушах таблиць (приблизно в 3 рази більше, ніж при попередньому виконанні такої роботи). Також, посилається на той факт, що супровідний лист до даних таблиць на адресу Управління у справах преси та інформації облдержадміністрації оформлено ОСОБА_6 в порушення вимог діловодства на бланку старого зразку (який діяв до 2012 року) невірно зазначено ініціали посадової особи, яка мала підписати цього листа. позивач намагається пояснити це порушення тим, що це, нібито, був чорновий варіант листа, однак чорнові варіанти листа ніколи не роздруковуються на фірмовому бланку. Вказує, що жодного разу, повідомляючи в своїх численних пояснювальних (службових) записках про те, що надані їй доручення та завдання не відносяться до її компетенції, ОСОБА_1 не відмовилася від виконання цих завдань, оскільки завдання надавалися в межах її посадової інструкції, і не потребували від неї наявності знань або навиків, не обумовлених посадовою інструкцією. Додатково звертаємо увагу суду на те, що зміст порушення, за яке було звільнено позивача, є ідентичним порушенню, за яке до позивача до було вжито заходів дисциплінарного впливу наказом від 01.09.2015 №2-С, при цьому, законність наказу від 01.09.2015 № 2-С була предметом судового розгляду у справі № 808/8592/16, і згідно постанови суду від 27.07.2016 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 зазначений наказ визнано законним та обґрунтованим. З огляду на те, що порушення трудової дисципліни, а саме - неналежне виконання посадових обов'язків ОСОБА_1 носило систематичний характер, а також те, що вона не бажала вживати жодних заходів для усунення недоліків або виправлення ситуації, негативно сприймаючи конструктивну критику та постійно висуваючи зустрічні звинувачення співробітникам та керівництву, як захід дисциплінарного стягнення після допущеного порушення у вигляді неналежного оформлення здійснити щотижневий аналіз діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 а також оформлення супровідного листа з порушенням вимог інструкції з діловодства, було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Ураховуючи вищевикладене, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У подальшому представником відповідача надано суду заяву, у якій просив дозволу покинути судове засідання по справі у звязку із відрядженням 17.05.2017 до м. Києва та відбуттям поїздом №736 з м. Запоріжжя 16.05.2017 о 22 год. 58 хв.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Наказом начальника Головного управління економіки Запорізької ОДА № 36-к від 31.05.2012 позивач ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста відділу з питань регуляторної політики та підприємництва головного управління економіки Запорізької обласної державної адміністрації з 01.06.2012 року, з випробувальним терміном один місяць.

Наказом № 1-С від 25.08.2015 начальника Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької ОДА ОСОБА_3 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1М.» позивачу, головному спеціалісту відділу розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі, оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що полягало у самовільному залишенні робочого місця 21 серпня 2015 з 12-15 хв. до 13-00 хв. та з 13-45 хв. до 14-20 хв. без поважних причин і дозволу на це керівництва Департаменту.

Наказом начальника Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької ОДА № 2-С від 01.09.2015 «Про застосування заходу дисциплінарного впливу» ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі попереджено про неповну службову відповідність за неналежне виконання службових обовязків, що полягало у недбалому ставленні до виконання завдання щодо підготовки інформації про діючі роздрібні ціни на основні продукти харчування у розрізі територій області.

ОСОБА_1 оскаржила ці накази про застосування до неї заходів дисциплінарного впливу до суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 у справі №808/8592/15, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування наказів відмовлено.

16 вересня 2015 року позивача було ознайомлено із наказом №68-к від 16.09.2015 «Про звільнення ОСОБА_1М.» у звязку з неякісною підготовкою аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 для подальшого його оприлюднення на офіційному веб-сайті Запорізької обласної державної адміністрації в якості публічної інформації. Зазначено також, що порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 вчиняла і раніше, за що відповідно до наказів Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької ОДА до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ від 25.08.2015 №1-С) та захід дисциплінарного впливу у вигляді попередження про неповну службову відповідність (наказ від 01.09.2015 №2-С). Враховуючи вищевикладене та відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту 16 вересня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених на неї трудовим договором.

Вважаючи прийнятий відповідачем наказ про звільнення протиправним позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного працівником систематичного невиконання обовязків, за які попередньо його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, необхідно враховувати положення частини третьої статті 149 КЗпП України, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно зясувати: в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Як уже зазначалося вище, звільнення позивача відбулося за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків покладених на неї трудовим договором, що проявилось у неякісною підготовкою аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 для подальшого його оприлюднення на офіційному веб-сайті Запорізької обласної державної адміністрації в якості публічної інформації.

Таким чином, для вирішення питання щодо законності звільнення позивача суд повинен перевірити правомірність застосування до нього дисциплінарних стягнень.

Відповідно до вимог статті 147 Кодексу Законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (який був чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

При цьому, Законом України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 не передбачалось проведення службового розслідування та/або складання будь-яких актів стосовно виявлених порушень державними службовцями трудової дисципліни.

Судом встановлено, що згідно письмового доручення безпосереднього керівника, начальника управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту ОСОБА_5 від 02.09.2015, ОСОБА_1 було доручено здійснити щотижневий аналіз діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 для його подальшого оприлюднення на веб-сайті Запорізької облдержадміністрації. Із вказаним дорученням позивача ознайомлено під підпис.

Згідно із службовою запискою ОСОБА_5 від 04.09.2015 на імя директора Департаменту ОСОБА_3, доведено до відома, що за результатами перевірки якості виконання завдання виявлені численні помилки, зокрема, при визначенні максимальної, мінімальної та середньозваженої ціни (в інформації на 10 аркушах зроблено 163 помилки). При частковій переробці завдання ОСОБА_6 виправила лише 6 помилок, допустивши при цьому нові помилки. Також супровідний лист до даних таблиць на адресу Управління у справах преси та інформації облдержадміністрації оформлено в порушення вимог діловодства на бланку Департаменту старого зразка (діяв до 2012 року) з порушенням Інструкції з Діловодства у Департаменті економічного розвитку і торгівлі Запорізької облдержадміністрації та допущена помилка в ініціалах посадової особи, яка мала підписати вказаний лист. На час виконання зазначених доручень інших завдань у ОСОБА_1 не було. Враховуючи викладене, просила вжити дисциплінарних заходів до позивача.

На обґрунтування допущених позивачем помилок під час підготовки щотижневого аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування відповідачем додано до матеріалів справи пояснення до службової записки від 04.09.2015 безпосереднього керівника позивача, у яких остання детально розяснює суть завдання позивача, а також наводить допущені нею помилки.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем від ОСОБА_1 витребувано пояснення, у яких остання зазначила, що помилки допущені нею через великий обсяг роботи, вказує, що при підрахуванні вказаних помилок ОСОБА_5 одні і ті ж показники із позиції «мінімальна ціна» враховує по декілька разів, а тому на думку позивача, при перевірці всіх внесених нею показників підтверджено лише 6 виправлень з 2500 показників, які ніяким чином не вплинули на остаточний результат моніторингу та не є грубим порушенням.

Факт допущення означених помилок не заперечений також позивачем під час розгляду справи, при цьому, остання зауважувала, що таке завдання вона виконувала лише 2 раз,а також виконувала роботу, яка не належить до її компетенції та яку її примушували виконувати попри її посадові обовязки, передбачені а посадовою інструкцією.

Відповідно до пункту 5 Посадової інструкції головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва та з питань регуляторної політики управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, якою визначалися посадові обовязки ОСОБА_1, до обовязкових навичок роботи, які повинен мати головний спеціаліст відділу, належить робота з програмами Microsoft Word та Microsoft Excel.

Таким чином, на думку суду, позивач мала всі необхідні навички та досвід виконання завдань подібних тому, яке було їй доручене, оскільки завдання надавалися в межах її посадової інструкції, і не потребували від неї наявності знань або навиків, не обумовлених посадовою інструкцією.

Так, відповідно до пункту 14 розділу ІІ Посадової інструкції головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва та з питань регуляторної політики управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, якою визначалися посадові обовязки ОСОБА_1, головний спеціаліст окрім визначених цим розділом завдань і функцій, має виконувати також інші функції згідно з покладеними на нього завданнями, а згідно із пунктом 5 розділу V цієї ж посадової інструкції за завданням керівництва має готувати документи. Завдання про підготовку документу, а саме даних моніторингу, не виходило за межі професійних знань та навичок позивача, та відповідало її посадовій інструкції.

Відповідно до розділу IV Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, затвердженого Наказом Нацдержслужби України від 13.09.2011 № 11 головний спеціаліст обласної державної адміністрації здійснює координацію та методичне керівництво напрямами роботи підрозділу, організовує та забезпечує контроль, аналіз та оцінку стану справ на відповідному напрямі діяльності, надає необхідну методичну допомогу співробітникам у виконанні завдань, доручень, забезпечує підготовку проектів рішень, бере участь у розробленні нормативних та організаційно-методичних документів та виконує ряд інших функцій та завдань високого ступеню складності, які потребують прийняття самостійних управлінських рішень.

Завдання на виконання моніторингу було надано позивачу в письмовій формі, при доведенні завдання були надані чіткі вказівки та інструкції з його виконання, терміни виконання завдання не були стислими, отже, позивач мав всі можливості щодо виконання завдання належним чином.

Жодного разу, повідомляючи в пояснювальних (службових) записках про те, що надані їй доручення та завдання не відносяться до її компетенції, ОСОБА_1 не відмовилася від виконання цих завдань, що саме позивачем протягом розгляду справи не заперечене.

Судом також враховано, що зміст порушення, за яке було звільнено позивача, є ідентичним порушенню, за яке до позивача раніше було вжито заходів дисциплінарного впливу наказом від 01.09.2015 №2-С, при цьому, законність наказу від 01.09.2015 № 2-С була предметом судового розгляду у адміністративній справі № 808/8592/16, і відповідно до постанови суду від 27.07.2016 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 зазначений наказ визнано законним та обґрунтованим.

Так під час розгляду справи № 808/8592/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказів, судом встановлено, що позивач мала всі необхідні навички та досвід виконання завдань подібних тому, яке було їй доручене. В минулому позивач неодноразово виконувала завдання з моніторингу тих чи інших показників, так, зокрема, згідно результатів щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обовязків і завдань ОСОБА_1 за 2014 рік, позивачем власноручно зазначено, що вона здійснила моніторинг та порівняльний аналіз пропозицій та показників для підготовки Комплексної програми з питань розвитку малого та середнього підприємництва на 2015-2016 роки. При цьому, суд дійшов висновку, що є недопустимим таке безвідповідальне відношення до своїх обовязків державного службовця, з огляду подальшого офіційного оприлюднення на веб-сайті Запорізької ОДА даної інформації як публічної для широкого загалу людей.

Матеріалами справи встановлено, що порушення трудової дисципліни, а саме неналежне виконання посадових обов'язків ОСОБА_1 носило систематичний характер, порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 вчиняла і раніше, за що відповідно до наказів Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької ОДА до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ від 25.08.2015 №1-С) та захід дисциплінарного впливу у вигляді попередження про неповну службову відповідність (наказ від 01.09.2015 №2-С).

Суд не приймає посилання позивача та її представника на неправомірність означених наказів про застосування до неї дисциплінарних стягнень, оскільки з матеріалів справи вбачається, що правомірність та обґрунтованість винесення вищевказаних наказів була предметом дослідження в адміністративній справі № 808/8592/15.

Так, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 у справі №808/8592/15, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування наказів відмовлено.

У відповідності із частиною третьою статті 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Частиною пятою статті 254 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене суд вважає необґрунтованим твердження представника позивача, що при оскарженні до суду наказу про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд зобовязаний перевірити усі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які увійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк.

Суд зауважує, що правомірність наказів про застосування до ОСОБА_1М заходів дисциплінарного впливу встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому в силу приписів частини першої статті 72 КАС України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін (частина друга статті 255 КАС України).

Частинами першою та другою статті 39 Закону України від 15.09.1999 № 1045-ХІV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Аналогічні положення містяться у частинах другій та третій статті 43 КЗпП України.

Проте, матеріали даної справи не містять жодного доказу того, що позивач була членом будь-якої первинної профспілкової організації, позовна заява та заява про зміну (доповнення) предмету позову не містять також жодних посилань на вказану обставину, а тому суд критично ставиться до посилань представника позивача на необхідність попереднього погодження з виборним органом первинної профспілкової організації звільнення позивача.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначеного, суд вважає викладені в позовній заяві вимоги позивача є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак