Справа № 2а-4232/12/1470
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2017 р. м. Київ К/800/45920/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівБорисенко І.В.
Олендера І.Я.
розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року

у справі № 2а-4232/12/1470

за позовом Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн-777»

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ :

Очаківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн-777» (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу.

Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 28 серпня 2012 року задовольнив адміністративний позов. Стягнув з відповідача на користь держави податковий борг у розмірі 4 578,76 грн.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 15 липня 2014 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким задовольнив адміністративний позов частково. Стягнув з відповідача на користь держави податковий борг зі сплати фіксованого сільськогосподарського податку у розмірі 264,49 грн. У решті позовних вимог відмовив.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач не надіслав на адресу суду касаційної інстанції письмові заперечення на касаційну скаргу позивача.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення до суду відповідач мав податковий борг у розмірі 4 578,76 грн., який складається з: 264,49 грн. - фіксованого сільськогосподарського податку, який виник на підставі податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку від 31 січня 2011 року №328 та 4 314,27 грн. - орендної плати з юридичних осіб, який виник на підставі: податкової декларації з плати за землю від 30 січня 2011 року №514, по якій термін сплати минув за місяцями червень, липень та вересень 2011 року; податкового повідомлення-рішення від 15 серпня 2011 року № на суму 222,09 грн.; податкового повідомлення-рішення від 15 серпня 2011 року № на суму 00,03 грн.

Позивач направив відповідачу податкову вимогу від 08 серпня 2011 року №29 на суму 1 091,61 грн., яка була отримана його представником, але вжиті податковим органом заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, з огляду на що, податковий орган звернувся про його стягнення у судовому порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Підставою для звернення контролюючого орган до суду з даним позовам слугувало невиконання відповідачем обов'язку щодо своєчасності та повноти сплати податків та зборів в порядку і строки, визначені податковим законодавством, у зв'язку з чим, за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 4 578,76 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанцій виходив з того, що за відповідачем обліковується заборгованість, яка несплачена останнім у встановлені законодавством строки, а відтак підлягає стягненню у судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача суми орендної плати за земельні ділянки у розмірі 4 314,27 грн., оскільки договори оренди земельних ділянок, які є підставою для нарахування та подальшої сплати орендної плати за землю, та, в свою чергу, стали підставою для звернення позивача до суду про стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати за землю, визнані рішенням суду, що набрало законної сили, неукладеними.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції та вважає їх передчасними, виходячи з наступного.

Так, факт узгодження податкового зобов'язання, несплата його у встановлений законом строк та набрання таким зобов'язанням якості податкового боргу виключає підстави для оцінки судом правомірності визначення податковим органом податкового зобов'язання у справі, де предметом позову є стягнення такого податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

За правилами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

Отже, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Згідно з пунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи вручення податковим органом відповідачу, у порядку визначеному статті 59 Податкового кодексу України, податкової вимоги, факту несплати позивачем податкового боргу з орендної плати за землю, а також відсутності доказів оскарження відповідачем податкових повідомлень-рішень в судовому порядку, позов про стягнення такого боргу за рахунок активів платника податку підлягає задоволенню.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про те, що узгодження податкового зобов'язання, несплата його у встановлений законом строк та набрання таким зобов'язанням якості податкового боргу є підставою для його стягнення та виключає дослідження судом правомірності його нарахування податковим органом.

Відповідно до змісту положень статті 226 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України встановивши наявність обставин, що зумовлюють необхідність застосування нормативного припису статті 226 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі № 2а-4232/12/1470 скасувати та залишити в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року у справі № 2а-4232/12/1470.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Борисенко І.В.
Олендер І.Я.