Справа № 826/5384/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 травня 2017 року № 826/5384/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані"
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, викладеного у формі листа від 02.03.2016 вих. № 8213/10/26-55-08-03.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було неправомірно визнано податкову декларацію позивача з податку на прибуток за 2015 рік неподаною з підстав недостовірності обов'язкових реквізитів, а саме: ініціал, прізвища та реєстраційного номеру головного бухгалтера, оскільки в штаті товариства відсутня така посада як «головний бухгалтер», а керівним органом ТОВ "Мірель Компані" є ліквідаційна комісія в особі її голови - ОСОБА_1, про що наявний відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, крім того, листом від 22.10.2015 податковий орган було повідомлено про проведення ліквідаційної процедури підприємства.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача через канцелярію суду подав заперечення. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що під час перевірки декларації з податку на прибуток за 2015 рік, яку зареєстровано № від 29.02.2016, на достовірність заповнення обов'язкових реквізитів було встановлено, що в декларації заповнено недостовірні відомості щодо ПІП головного бухгалтера підприємства, у зв'язку з чим, декларації було надано статус «історія подання» та направлено лист платнику від 03.03.2016 за №8213/10/26-55-08-03-10 про відмову у прийнятті із пропозицією надати нову декларацію із зазначеними достовірними обов'язковими реквізитами, відтак, відповідач діяв в межах чинного законодавства України.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

23.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" за допомогою засобів поштового зв'язку направило до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві податкову декларацію позивача з податку на прибуток за 2015 рік із додатками, яку зареєстровано № від 26.02.2016.

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві листом від 02.03.2016 №8213/10/26-55-08-03 повідомила товариству з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" про те, що надіслана поштою 26.02.2016 податкова декларація з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період рік 2015, містить недостовірні обов'язкові реквізити, а саме: ініціали, прізвище та реєстраційний номер головного бухгалтера (відповідно до реєстраційних даних облікової картки ДПІ), у зв'язку з вищезазначеним та керуючись п. 48.7 ст.48, п.49.11 ст.49 Податкового Кодексу України, податкова декларація від ТОВ "Мірель Компані" складена з порушенням, і не може бути прийнята, тому було запропоновано надати податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період рік 2015, складену належним чином.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані", не погоджуючись з такою позицією контролюючого органу, звернулось з відповідним позовом до суду.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з пунктами 48.1 та 48.2 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до пункту 49.15 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити обов'язкові реквізити, зокрема: ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до підпункту 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до підпункту 49.11.1 пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

З аналізу наведених норм Податкового кодексу України, вбачається, що відмовити у прийнятті податкової декларації податковий орган може лише за умови, коли форма податкової декларацій не містить обов'язкових реквізитів, у такому випадку податковий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідач в листі від 02.03.2016 №8213/10/26-55-08-03 зазначає, що причиною не визнання податковою звітністю податкової декларації з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період рік 2015, яку зареєстровано № від 26.02.2016 є недотримання пунктів 48.3 та 48.5 статті 48 Податкового Кодексу України та зазначення недостовірних обов'язкових реквізитів, а саме: ініціал, прізвища та реєстраційного номеру головного бухгалтера (відповідно до реєстраційних даних облікової картки ДПІ).

Позивач, заперечуючи проти таких висновків податкового органу, стверджує, що в штаті товариства відсутня така посада як «головний бухгалтер», а керівним органом ТОВ "Мірель Компані" є ліквідаційна комісія в особі її голови - ОСОБА_1, у зв'язку з чим та керуючись підпунктом 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація була підписана ОСОБА_1 і як керівником, і як особою відповідальною за ведення бухгалтерського обліку.

Матеріалами справи підтверджується, що податкова декларація з податку на прибуток за 2015 рік та додатки до неї, подана товариством з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" і яку зареєстровано за № від 26.02.2016, підписані головою ліквідаційної комісії ОСОБА_1 та головним бухгалтером (особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку) ОСОБА_1

Відповідно до частин першої - четвертої статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже, в разі припинення юридичної особи її керівним органом та особою, яка в інтересах такої юридичної особи виступає у відносинах з іншими юридичними чи фізичними особами, а також державними органами є, зокрема, ліквідаційна комісія або ліквідатор.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" встановлено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що інформація щодо юридичної особи, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вважається достовірною до внесення до нього відповідних змін.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 22.10.2015 стосовно товариства з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" наявна наступна інформація:

- прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи - ОСОБА_2, 01.03.2013 - керівник, ОСОБА_1 - голова комісії з припинення або ліквідатор;

- дані про реєстраційні дії - внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації; 21.10.2; ОСОБА_3; Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної с служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Отже, 21.10.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було внесено відомості про припинення юридичної особи: товариства з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" та призначення голови комісії з припинення або ліквідатор ОСОБА_1, який уповноважений представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами.

Крім того, відповідач був повідомлений позивачем про прийняття рішення стосовно припинення юридичної особи: товариства з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані", що підтверджується листом від 22.10.2015 вих. №01, описом вкладення у цінний лист зі штрихкодом 238 від 22.10.2015 та фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» від 22.10.2015 №6286.

Відповідачем жодних доказів наявності в штаті товариства з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" посади головного бухгалтера та інформації щодо ідентифікації особи, яка займає таку посаду суду надано не було.

Таким чином, твердження відповідача про те, що позивачем у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період рік 2015, яку зареєстровано № від 26.02.2016, зазначено недостовірні обов'язкові реквізити, а саме: ініціали, прізвище та реєстраційний номер головного бухгалтера (відповідно до реєстраційних даних облікової картки ДПІ), не відповідає дійсності та є необґрунтованим і спростовується наявними у справі доказами.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період рік 2015, яку зареєстровано № від 26.02.2016 зазначено достовірні відомості і всі обов'язкові реквізити.

Таким чином, відповідачем було протиправно не визнано податковою декларацією податкову звітність з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період рік 2015 за реєстраційним № від 26.02.2016, а, відтак, позовна вимога про визнання відмови протиправною підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи встановлення протиправності відмови відповідача щодо прийняття податкової декларації позивача з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період рік 2015 та положення пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що для повного захисту прав та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати прийнятою вищенаведену податкову декларацію.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" з податку на прибуток за звітний період рік 2015, про яке повідомлено листом ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 02.03.2016 року вих. №8213/10/26-55-08-03.

3. Вийти за межі позовних вимог та вважати прийнятою податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період рік 2015 з реєстраційним номером , подану товариством з обмеженою відповідальністю "Мірель Компані" засобами поштового зв'язку, у день її фактичного отримання контролюючим органом: 26 лютого 2016 року.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов