Справа № 219/2887/17
Суддя: Мартишева Т. О.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Мартишева Т. О. , розглянувши у порядку скороченого провадження в м. Костянтинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов*язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до УПСЗН Бахмутської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачці та її дитині щомісячної адресної допомоги як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання з дня звернення, тобто з 15 грудня 2016 року, та зобов*язання відповідача нарахувати та сплатити таку допомогу позивачці та її дитині з вказаного періоду часу, зобов*язавши відповідача надати звіт про виконання постанови суду у строк один місяць з дня отримання копії постанови після набрання нею законної сили.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з липня та серпня 2014 року у зв*язку із проведенням антитерористичної операції, її чоловік та вона з дитиною, відповідно, перемістилися з м. Горлівка Донецької області у м. Бахмут Донецької області, де проживають по теперішній час, орендуючи житло. 23 лютого 2015 року вона звернулася до відповідача за отриманням довідки про взяття на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, 23 лютого 2015 року їй було надано відповідну довідку № НОМЕР_1, в якій зазначені відомості про переміщених осіб, які не досягли 18-річного віку доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 16 лютого 2016 року чоловік позивачки звернувся до відповідача за отриманням довідки про взяття на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, 16 лютого 2016 року йому було видано довідку № НОМЕР_2, строком дії до 15 серпня 2016 року. 22 листопада 2016 року у зв*язку із закінчення строку дії довідки позивачки, на її ім*я та на ім*я її малолітньої доньки відповідачем було видано довідки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 про взяття на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для подальшого оформлення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, при цьому, чоловік позивачки не бажає продовжувати дію своєї довідки та отримувати вказану допомогу. У наданні допомоги переміщеним особам позивачці та її дочці відповідачем відмовлено на тій підставі, що її чоловік є співвласником квартири не на окупованій території та не у зоні АТО - у м. Добропілля Донецької області. У своєму листі відповідач послався на п. 3, 6 Порядку надання щомісячної адресою допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг. З даним рішенням відповідача вона не погоджується та вважає його протиправним.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС України, на адресу відповідача було направлено ухвалу про відкриття скороченого провадження та запропоновано подати заперечення на позов або заяву про визнання позову у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали та копій документів. Відповідачем надано письмові заперечення проти позову (а.с. 35-37), з додатками (а.с. 38-49), згідно заперечень Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки рішення та дії відповідача відповідають діючому законодавству. Так, постановоюКабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 визначений механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Згідно із п. 6 даної постанови грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Так як чоловік позивачки є співвласником житлове приміщення розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, а саме у м. Добропілля Донецької області, що стало відомо зі звернення позивача за призначенням щомісячної адресної допомоги, підстави для призначення такої допомоги відсутні. Крім того, згідно із розясненнями, викладеними в листі ОСОБА_3 соціальної політики України № 1641/5/75-16 від 03.08.2016 року внутрішньо переміщеним особам, які переміщуються в межах Донецької та Луганської областей, та на момент звернення за призначенням щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг мають у власності житлові приміщення, розташовані на підконтрольній території України грошова допомога не призначається.Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, вважаю, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наявних письмових доказів по справі вбачається, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за даними паспорту є зареєстрованою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6-7), з 28 серпня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7), зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11); шлюб міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Горлівки.

Позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 є батьками малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 10), з якою позивачка 16 серпня 2014 року вимушено перемістилась з м. Горлівка Донецької області до м. Бахмут Донецької області, що підтверджується довідками № НОМЕР_1 від 23 лютого 2015 року на ім*я ОСОБА_1 (а.с. 12), № НОМЕР_2 від 16 лютого 2016 року на ім*я ОСОБА_4 (а.с. 11), № НОМЕР_4 від 22 листопада 2016 року на ім*я ОСОБА_2 (а.с. 13) та № НОМЕР_3 від 22 листопада 2016 року на ім*я ОСОБА_1 (а.с.13). Фактичне місце проживання/перебування позивачки та її дитини за даними довідками у теперішній час зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради як отримувач допомоги переміщеним особам на проживання, згідно даних позову та письмового звернення до відповідача (а.с. 15) по закінченню терміну дії її довідки позивачка із запізненням звернулася до УПСЗН за продовженням її дії та таку довідку на своє ім*я та ім*я дитини отримала 22 листопада 2016 року. 15 грудня 2016 року позивачкою була подана заява до АТ «Ощадбанк» з метою відкриття в установленому порядку поточного рахунку та подала на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше), у якій вказала себе та дочку, при цьому, чоловік позивачки не бажав продовжувати дію своєї довідки та отримувати вказану допомогу, так як не працює. Вказані обставини відповідачем у справі не оспорювались та не є спірними.

Повідомленням № НОМЕР_5 позивачку сповіщено про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання з посиланням на відсутність такого права на підставі рішення від 13 лютого 2017 року (а.с. 49), так як сім*я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО (а.с. 14), дата звернення за призначенням допомоги згідно рішення 15 грудня 2016 року (а.с. 49). Також у вищевказаному повідомленні роз*яснено, що відповідно до п. 7 ПКМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року, якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50%, а на наступний період припиняється.

Заявою від 23 лютого 2017 року позивачка звернулася до відповідача за роз*ясненням щодо нарахування та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання (а.с. 15-16) та з роз*яснень представника відповідача вбачається, що підставою для прийняття даного рішення стали відомості отримані зі звернення позивачки за призначенням грошової допомоги про те, що її чоловік є співвласником квартири у м. Добропілля Донецької області, тобто житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (а.с. 17-19). У своїй відповіді відповідач послався на розяснення, викладені в листі ОСОБА_3 соціальної політики України № 1641/5/75-16 від 03.08.2016 року, за якими внутрішньо переміщеним особам, які переміщуються в межах Донецької та Луганської областей, та на момент звернення за призначенням щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг мають у власності житлові приміщення, розташовані на підконтрольній території України грошова допомога не призначається (а.с. 19).

Спірним у даній справі є питання правомірності відмови відповідача у нарахуванні та виплати позивачу щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), та надання цим особами щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 509), та Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 505).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі.

За приписами пункту 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Згідно п. 8 Порядку № 509 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка та її дитина у відповідності до визначеного порядку були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с. 13).

Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї (п.п. 2, 3 Порядку № 505).

Грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (п. 6 Порядку № 505).

Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (надалі Закон) визначено, що територія Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обовязок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

На виконання вимог Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Зазначене розпорядження втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р. Згідно вказаного розпорядження, чинного на час виникнення спірних правовідносин, до Переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, віднесено м. Добропілля Донецької області.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Також, згідно із ст. 8 КАС України, суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи вищевказані норми вважаю, що відповідачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, в той же час вбачається допущення порушення з боку відповідача вищенаведених приписів законодавства, а саме розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що відсутність м. Добропілля Донецької області у Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, який затверджено розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р, не є доказом того, що житлове приміщення члена сім*ї позивача розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, оскільки взяття на облік і надання грошової допомоги відповідній категорій осіб пов'язано з їх переміщенням з району проведення антитерористичної операції, що не є тотожним території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження за умови відсутності у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, дії УПСЗН Бахмутської міської ради щодо ненадання позивачці та її дитині щомісячної адресної допомоги як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання з дня звернення, тобто з 15 грудня 2016 року, слід визнати неправомірними та зобов*язати відповідача нарахувати та сплатити таку допомогу позивачці та її дитині з вказаного періоду часу.

При цьому для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, у відповідності до п.2 ст.11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та скасувати рішення відповідача від 13 лютого 2017 року про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання.

Посилання представника відповідача на розяснення, які містяться в ОСОБА_3 соціальної політики України № 1641/5/75-16 від 03.08.2016 року, щодо не призначення щомісячної грошової допомоги у разі наявності у члена сімї заявника на праві власності житлових приміщень, розташованих на підконтрольній території України, є необґрунтованими, оскільки цей лист не є нормативним актом та носить рекомендаційний характер.

У відповідності до статті 267 КАС України суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов*язати суб*єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Пленум Вищого адміністративного суду України постановою від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» також розяснив, що з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення суд у резолютивній частині рішення повинен повніше використовувати право покладати обовязок на субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у визначений строк звіт про виконання судового рішення у відповідності до частини першої статті 267 КАС України (пункт 10.12. Постанови), тому суд вважає, що вимога про надання звіту підлягає задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб*єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (а.с. 25).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 99, 102, 160-163, 167,183-2, 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 та її дитині ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання з дня звернення, тобто з 15 грудня 2016 року, та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 13 лютого 2017 року про відмову у наданні ОСОБА_1 та її дитині ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради нарахувати та сплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її дитині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як внутрішньо переміщеним особам з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, з 15 грудня 2016 року.

Зобов*язати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради подати до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання постанови після набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :