Справа № 233/255/17
Суддя: Бєлостоцька О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/255/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

при секретарі Теліціній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2017 року до суду надійшла позовна заява УСЗН Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, в якій зазначено, що ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: Донецька область. АДРЕСА_1, звернулася до УСЗН Костянтинівської міської ради за призначенням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та їй була призначена допомога на період з 15.10.2014 року по 14.04.2015 року, з 15.05.2015 року по 14.11.2015 року, з 15.11.2015 року по 14.05.2016 року, з 29.06.2016 року по 28.12.2016 року щомісячно відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства України, що регулює порядок надання населенню державних соціальних допомоги, було виявлено, що ОСОБА_1 під час отримання щомісячної адресної допомоги мала на депозитному рахунку в ПАТ «ПУМБ» кошти в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Таким чином, ОСОБА_1 протягом часу з 15.10.2014 року по 01.03.2016 року адресну допомогу отримувала незаконно. У звязку з чим просилистягнути з ОСОБА_1 надміру виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі 13786 грн. 59 коп.

Представник позивача УСЗН Костянтинівської міської ради в судове засідання не зявився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги УСЗН Костянтинівської міської ради не визнала, просила розглядати справу за її відсутності.

Перевіривши матеріали справи, встановлено наступне

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову є стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради виплаченої суми щомісячної адресної допомоги в розмірі 13786 грн. 59 коп.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненнями субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Однак, такий субєкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених ч. 4 ст. 50 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітінги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У пунткі 5 частини 4 ст. 50 КАС України зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адмінстративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, позивач не вказав закон, у якому зазначено можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1-4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Відповідно до п. 11 Постанови КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноважного органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Водночас за змістом ст. 177 ЦК України гроші є об'єктами цивільних прав.

Отримавши грошову допомогу, відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому чиcлі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 набула право власності на неї, та їй як власнику цих грошових коштів належить правомочнвсть щодо володіння, користування та розпорядження.

Таким чином, у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачену УСЗН Костянтинівської міської ради грошову допомогу в розмірі 137896 грн. 59 коп. та стягнення цієї суми з неї як з недобросовісного набувача.

Отже, якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав, не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13, від 22 вересня 2015 року у справі № 21-2209а15, згідно з якою справи за позовами органів Пенсійного фонду України до підприємств, організацій, установ про стягнення суми зайво виплачених пенсій не належать до адміністративних справ, оскільки містять вимоги про відшкодування шкоди. Так, Верховний Суд України зазначає, що адмінстративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а не спір про стягнення переплаченої пенсії у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних відомостей.

Відповідно до приписів ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок про застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Враховуючи те, що характер спорів між органами Пенсійного фонду України та підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами з приводу стягнення надмірно сплаченої пенсії, а також між органами соціального захисту населення та фізичними особами з приводу стягнення безпідставно виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг є аналогічним, тому на даний спір юрисдикція адміністративних судів також не поширюється.

Таким чином, між сторонами склалися відносини, що стосуються стягнення надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тобто спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачену управлінням соціального захисту адресну допомогу та стягнення цієї суми з неї, як недобросовісного набувача, що регулюються цивільним законодавством, цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер, тому такий спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній адміністративній справі та одночасно позивачу слід розяснити, що для захисту своїх прав та законних інтересів, він має звернутися до відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 165 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів закрити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: