Справа № 817/547/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2017 р.Р і в н е 817/547/17
11год. 30хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Техномоторс"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т АН О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в березні місяці 2017 року відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за результатами проведених взаєморозрахунків з ТОВ «Реалбуд-М» за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, за наслідками якої був складений акт. На підставі висновку даного акта були винесені повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства та завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту. Позивач не погоджується з висновками акта щодо встановленого порушення п.198.6 ст.198, п.138.2 ст.138 ПК України. При цьому зазначає, що при перевірці відповідачу були надані всі необхідні первинні документи на підтвердження вчинення господарських операцій з ТОВ «Реалбуд-М». Зазначені документи відповідають нормам чинного законодавства. На момент вчинення господарських операцій з вказаним товариством, відомості про останнього знаходились в Єдиному держаному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, а отже є достовірними. Крім того, даний контрагент був зареєстрований в установленому порядку платником податку на додану вартість, а отже мав право виписувати податкові накладні. Також позивач вважає, що до винесення обвинувального вироку стосовно посадових осіб зазначеного контрагента, твердження про фіктивність підприємства є лише домислами відповідача, а тому висновки акта перевірки не можуть бути обґрунтовані таким чином, а тому податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними та такими що належать до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що дійсно, у позивача була проведена перевірка, за результатами якої складений акт і на підставі висновків акту прийняті податкові повідомлення-рішення. Так, перевіркою встановлено, що позивач мав взаєморозрахунки з ТОВ «Реалбуд-М» і у видаткових накладних, виписаних від юридичної особи ТОВ «Реалбуд-М» відсутні обовязкові реквізити, отже є такими, що складені всупереч вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та пунктів 2.1.-2.4 Положення №88, і, відповідно, у ТОВ «Техномоторс» відсутні підстави для формування показника бухгалтерського обліку на підставі таких документів. Також, згідно баз даних ДФС України не встановлено ТОВ «Реалбуд-М» як імпортера ТМЦ (запчастини та комплектуючі до сільськогосподарської техніки), номенклатура яких зазначена у видаткових накладних, що виписані ТОВ «Реалбуд-М» на адресу ТОВ «Техномоторс». Відповідно до декларацій з податку на додану вартість за квітень 2016р., травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року та додатків до них, поданих ТОВ «Реалбуд-М» до ДПІ за місцем обліку, не встановлено придбання товарів (робіт, послуг) у неплатників ПДВ. Крім того, фінансової звітності ТОВ «Реалбуд-М» за 2016 рік до ДПІ не подано, що свідчить про відсутність у підприємства активів, зокрема основних засобів, запасів, необхідних для здійснення господарської діяльності. Згідно Єдиного реєстру податкових накладних у 2015-2016рр. не встановлено придбання ТОВ «Реалбуд-М» товарів з номенклатурою, зазначеною у видаткових накладних, виписаних для ТОВ «Техномоторс». Таким чином, перевіркою не встановлено джерело походження, виробника товарів, придбання яких задокументовано видатковими накладними, виписаними за реквізитами ТОВ «Реалбуд-М» та не підтверджено легальність руху товарів в «ланцюгу» постачання від виробника до ТОВ «Техномоторс». В той же час, перевіркою встановлено, що ТОВ «Реалбуд-М» задіяне в схемах ухилення від сплати податків. Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 за фактом придбання та створення субєктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України. Тобто позивач уклав правочини із сумнівним (недобросовісним) контрагентом ТОВ «Реалбуд-М» без прояву належного рівня обережності. Несприятливі наслідки недостатньої обережності ведення субєктом господарювання господарської діяльності покладається на ТОВ «Техномоторс» - особу, яка уклала такі правочини. Крім того, оскільки надходження активів (запчастин) загальною вартістю 1212256 грн. призвело до зростання власного капіталу ТОВ «Техномоторс», то безоплатно отримані активи загальною вартістю і 212256грн. є доходом у розумінні п. 5 П(С)БО 15 «Доходи». Відповідно до п. 5 П(С)БО 11 «Зобовязання», п. 5 П(С)БО 15 «Дохід» ТОВ «Техномоторс» зобовязане віднести до складу інших доходів та відобразити у рядку 2240 Звіту про фінансові результати (форма №2) дохід від безоплатно одержаних оборотних активів (товарів) в сумі 1212256 грн. В звязку з викладеним в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, тотожні поясненням, викладеним у запереченні.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, судом встановлено:

Посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за результатами проведених взаєморозрахунків з ТОВ «Реалбуд-М» за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

Вказаною перевіркою, зокрема, встановлено, що ТОВ «Техномоторс» занижений податок на прибуток за 2016 в сумі 218206грн; занижений податок на додану вартість за 2016 на загальну суму 238793грн. та зменшено відємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 2016 в сумі 4158грн.

На підставі висновків акту перевірки № 144/17-00-14-01/39075780 від 28.03.2017 та в результаті встановлених порушень, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- за порушення п.44.1, п. 44.2 ст.44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розд. III Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, п.5,21 П(С)БО 15 «Дохід», п.5 П(С)БО 11 «Зобовязання», ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», 2.2 Положення №88, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, від 10.04.2017р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток підприємства у розмірі 218206грн., 54552грн. - штрафні (фінансові санкції) (а.с.24);

- за порушення пп. «а» п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2017 року, яким збільшено суму грошового зобовязання за податком на додану вартість у розмірі 238793грн., 59698грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи);

- за порушення пп. «а» п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2017 року, яким зменшено розмір відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень 2016 в сумі 4158грн.

Наслідком вказаних вище порушень, на думку відповідача, стало оформлення завідомо недостовірних документів контрагентом позивача на поставку ТМЦ, тобто, як стверджує відповідач, фактично мала місце реалізація товарів, джерело походження якого не встановлено, а відтак позивачем здійснено лише документальне оформлення нереальної господарської операції при складанні первинних документів та їх відображення в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності. При цьому придбання позивачем ТМЦ та подальше використання в господарській діяльності призвело до зростання власного капіталу останнього, отже має відображатися у звітності як безоплатно отримані.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, позивач зареєстрований як юридична особа, є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності позивача є будівництво доріг та автострад, та вид діяльності 46.90 «Неспеціалізована оптова торгівля».

На підприємстві працює одна особа, а для надання послуг задіються особи за договором ЦПХ. Також за підприємством числиться автомобіль з напівпричепом.

01.04.2016 року між ТОВ «Техномоторс» та ТОВ «Реалбуд-М» укладений договір №0401/1-2016 щодо поставки запчастин до сільськогосподарської техніки, згідно з умовами якого постачальник зобовязується поставити та передавати у власність замовнику товар, а покупець зобовязується прийняти та оплатити на умовах даного договору (а.с.35-39 т.1).

Вказані господарські операції з поставки товарно-матеріальних цінностей контрагентом позивача оформлені такими документами: податкові накладні (а.с.76-86,); видаткові накладні (а.с.56-64); товарно-транспортні накладні на перевезення товару (а.с.65-75), картки рахунку № 201 від 04.05.2011 року (а.с.78-92, 156-159 т.1), платіжними дорученнями на оплату ТМЦ (а с. 47-55).

Вказані документи, як вбачається з акту перевірки, надавалися позивачем до перевірки. Первинні документи та податкові накладні, на підставі яких позивач сформував спірні суми витрат та податкового кредиту, містять всі необхідні реквізити, складені особами, що на момент їх складання були в установленому порядку зареєстровані як юридичні особи та як платники податків (в тому числі і податку на додану вартість). Такі документи повністю розкривають зміст господарських операцій.

Твердження відповідача про те, що первинні документи складені всупереч чинному законодавству, а саме: відсутність прізвищ та посад у видаткових накладних, є такими, що не підтверджують реальності вчиненої господарської операції, не заслуговують на увагу суду.

Так, відповідно до ч. 2. ст. 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Із досліджених в судовому засіданні видаткових накладних слідує, що від імені покупця їх підписував директор ОСОБА_4, від імені постачальника директор ТОВ «Реалбуд-М» ОСОБА_5 За даними підписами можна ідентифікувати осіб, оскільки ці ж особи є підписантами договору поставки №0401/1-2016 від 01.04.2016 р. Окрім того між сторонами була підписана генеральна довіреність на отримання товарів по даному договору і яка є невідємною його частиною, в якій чітко ідентифіковано посади та прізвища осіб-підписантів зі зразками їх особистих підписів (а. с. 35-39). На додаток до сказаного, в п. 3.6. розділу 3 Договору поставки зазначено: «Покупець зобовязується підписати та передати видатково-прибуткову накладну та оформлену належним чином Генеральну довіреність (Додаток № 1 цього Договору) на строк дії Договору, в якій зазначаються всі уповноважені особи Покупця, що мають право приймати Товар по кількості та якості від Постачальника». Укладений між сторонами договір та дані видаткових накладних дають змогу чітко ідентифікувати осіб, які здійснювали підписання вказаних документів.

Суд наголошує, що відсутність, в даному випадку, прізвищ та посад осіб, які підписували видаткові накладні є формальністю і не є підставою для виключення проведених оплат із складу доходів підприємства, оскільки, наявність підписів та печаток на цих документах дає можливість в повній мірі ідентифікувати сторін зобовязань.

Висновки відповідача про безоплатність отриманого товару позивачем не підтверджується та спростовуються платіжними дорученнями та банківськими виписками згідно яких вбачається, що позивач повністю розраховувався за отримані ТМЦ (а. с. 47-55, 133-150).

Так, згідно пп.14.1.13. п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, безоплатно надані товари, роботи, послуги це товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів. Оскільки, як встановлено судом, поставки ТМЦ позивачем оплачені, то такі ТМЦ, в силу вказаних вище норм права, не можуть бути віднесені до категорії безоплатно отриманих.

В звязку з викладеним вище, суд приходить до висновку про правомірність не декларування позивачем показника «Інші доходи» у рядку 2240 Звіту про фінансові результати (форма 2) коштів як за безоплатно отримані товари на загальну суму 1212256грн. за 2016 рік, а відтак висновки акту перевірки відповідача про заниження позивачем податку на прибуток є необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

В подальшому, придбані у контрагента товарно-матеріальні цінності використані позивачем в своїй господарській діяльності шляхом продажу іншим контрагентам, що підтверджується такими первинними бухгалтерськими документами: видатковими накладними, довіреностями на отримання товару, експрес-накладними, банківськими виписками (а. с. 87-112, 133-150). Суму ПДВ в розмірі 242951грн. включено позивачем до податкового кредиту.

Згідно з вимогами пп. а п. 198.1 ст.198 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, зокрема, наступне: податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Відповідно до п.198.6. ст.198 зазначеного кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із вимогами п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що належним чином оформлена податкова накладна є достатньою підставою для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Отже, визначальним фактором для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, є звязок витрат та ПДВ із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих первинних документів.

Щодо посилань відповідача на порушення податкової дисципліни постачальником ТОВ «Реалбуд-М».

В Акті перевірки податковий орган зазначає, що контрагентом ТОВ «Реалбуд-М» не було подано Декларації з податку на прибуток та Фінансового звіту субєкта малого підприємництва за 2016 р. в звязку з чим не задекларовано дохід від операцій з продажу товарів покупцям, в т. ч. ТОВ «Техномоторс». Згідно баз даних ДФС не встановлено його, як імпортера ТМЦ, номенклатура яких зазначена у видаткових накладних, що виписані на адресу ТОВ «Техномоторс». Також по деклараціях з ПДВ за квітень, травень, червень, липень, серпень 2016 р. та додатків до них, поданих ТОВ Реалбуд-М» до ДПІ за місцем обліку, не встановлено придбання у неплатників ПДВ. Згідно податкового розрахунку №1-ДФ за 2016 р. кількість працівників даного підприємства становила 1 особа, що свідчить про відсутність у ТОВ «Реалбуд-М» матеріально-технічної і технологічної можливості для здійснення основного виду діяльності (будівництво доріг і автострад) та реалізації товарів у звязку з відсутністю основних засобів та необхідної кількості трудових ресурсів з виробництва відповідного товару. Окрім того, податковий орган констатує, що до перевірки не надано документів, що засвідчують якість та комплектність придбаного товару. Також ГУ ДФС у Рівненській обл. зазначає, що відкрите досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 за фактом придбання та створення субєктом підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що є підтвердженням, що ТОВ «Реалбуд-М» задіяне у схемах ухилення від сплати податків.

На зазначені доводи відповідача, суд уважає за необхідне зазначити наступне:

Придбання підприємством ТОВ «Реалбуд-М» товару можуть свідчити тільки належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують дану господарську операцію, а не узагальнюючі дані Декларацій по ПДВ чи Реєстрів співставлення податкових зобовязань та кредиту по ПДВ. Так, в силу п.2.1. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88 від 24.05.1995р., первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Окрім того, придбання даного товару могло здійснюватися в будь-який період діяльності підприємства, тому дослідження придбання товару у неплатника ПДВ тільки за періоди реалізації такого товару на ТОВ «Техномоторс» є невірним, в той же час слід звернути уваги на те, що до 2015 р. реєстрація податкових була не суцільною, отже це могли бути і платники ПДВ. Однак відповідачем зазначені обставини не досліджені та не проаналізовані, не перевірені оборотно-сальдові відомості, картки рахунків, натомість висновки базуються на узагальнених даних декларацій по ПДВ за період коли ТМЦ реалізовувались позивачем.

Суд наголошує, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обовязковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Посилання відповідача на відсутність у позивача обережності щодо вчинення господарських операцій з контрагентом, відносно якого відкрите досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом придбання та створення субєктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності є недоречним, так як придбання товару позивачем здійснювалось в часі, який передував відкриттю такого розслідування. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, на дату укладання правочину при перевірці контрагента ТОВ «Реалбуд-М» у відомостях ЄДРПО значилось, що даний контрагент не перебуває в процесі припинення, статутний капітал є сформованим, відомості про власників та директора відповідали інформації, отриманій від контрагента, виконавчі провадження відсутні, вид діяльності, по якому здійснювався продаж запчастин до с/г техніки, наявний в переліку основних, перебуває на обліку в податковій. При перевірці інформації щодо наявності контрагента в переліку платників ПДВ на сайті ДФС України було отримано підтвердження, що даний контрагент перебуває на обліку в податковій та є платником ПДВ з 08.06.2012 р. Також на момент підписання договору (01.04.2016 р.) по контрагенту були відсутні порушені кримінальні справи, а останній судовий процес по кримінальному провадженню датувався ще 27.04.2014 р. згідно Єдиного реєстру судових рішень, при чому з прийнятою ухвалою на користь ТОВ «Реалбуд-М». Окрім того, постачальник при підписанні правочину засвідчував відсутність будь-яких обтяжень на майно, що мало перейти у власність ТОВ «Техномоторс». Так в п.1.3. розділу І Договору поставки №0401/1-2016 від 01.04.2016 р. вказано: «Постачальник засвідчує відсутність претензій третіх осіб на Товар, а також те, що на момент передачі він не знаходиться під арештом або забороною, не виступає предметом будь-якого іншого договору, а право власності на нього не перебуває під жодним обтяженням». Отже, судом не було встановлено, а відповідачем не було доведено обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності його контрагента, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди.

Суд наголошую, що згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обовязком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, у тому числі і на його контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, повязаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобовязання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Тобто, відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть безпосередньо платники податків і зборів (обов'язкових платежів), що допустили правопорушення.

Таким чином, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, не подав звітність, або не знаходиться за місцем своєї реєстрації то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення позивача права на формування витрат та податкового кредиту у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого формування та має всі документальні підтвердження суми своїх витрат.

Твердження відповідача про відсутність у контрагента позивача трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини не можуть бути доказом неспроможності виконання тих чи інших господарських операцій з огляду на відсутність законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних та транспортних засобів, як і найманої праці шляхом укладення трудових договорів.

Посилання відповідача на відсутність документів, які посвідчують якість та комплектність придбаного позивачем товару не підтверджені жодним нормативно-правовим актом. Натомість, суд зазначає, що запчастини до сільськогосподарської техніки та сама техніка не підлягає обовязковій сертифікації згідно Наказу «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні» №28 від 01.02.2005 р. зі змінами та доповненнями.

Відтак, долученими до матеріалів справи первинними документами підтверджується як реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, так і використання придбаних у ТОВ «Реалбуд-М» товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності позивача, і отримання від такого використання доходу. Таким чином судом встановлено відсутність порушень позивача щодо заниження податку на прибуток за 2016р. на суму 218206грн. та заниження податку на додану вартість за 2016 рік на суму 238793, а відтак і неправомірність дій відповідача щодо зменшення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 2016 року в сумі 4158грн.

Доводи та висновки відповідача, викладені у акті перевірки позивача щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Реалбуд-М» є такими, щодо ґрунтуються на припущеннях відповідача та осіб, що проводили перевірку та не підтверджено відповідними доказами.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність винесених податкових повідомлень-рішень, а відтак, позовні вимоги позивача належать до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області №01 від 10.04.2017 р., № від 10.04.2017 р., № від 10.04.2017 р. визнати протиправними та скасувати в повному обсязі.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Техномоторс" із бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 8631,11 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.