Справа № 815/6476/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6476/16
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Самойлюк Г.П.
за участю секретаря: Казарян С.Б.
сторін:
позивач: ОСОБА_1
відповідач: Кучеренко Ю.М. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом підполковника ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 03.10.2016р., скасування дисциплінарного стягнення,
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 травня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов підполковника ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 , в якому позивач просить:
визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 щодо прийняття рішення за результатами розгляду скарги позивача та надання на неї відповіді не своєчасно;
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 № 603 від 03.10.2016р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків та накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана»;
визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, накладене на начальника служби метрології та стандартизації озброєння, підполковника ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 № 603 від 03.10.2016р.
Ухвалою суду від 15.05.2017р. провадження у справі за адміністративним позовом підполковника ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 щодо прийняття рішення за результатами розгляду скарги позивача та надання на неї відповіді не своєчасно, - закрито.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.10.2016р. командиром військової частини НОМЕР_1 генерал-майором ОСОБА_2 на позивача накладено дисциплінарне стягнення. Позивач вважає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, яка не була оголошена, є протиправним та здійснено не у спосіб, що передбачений Конституцією України, законами України та з порушенням процедури його накладення.
Від відповідача надійшли заперечення, в яких відповідач зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі
Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 № 603 від 03.10.2016 р. притягнуто до дисциплінарної відповідальності начальника служби метрології та стандартизації озброєння підполковника ОСОБА_1 та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог ст.ст. 11, 16, 82-84, 92 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (т.1, а.с. 57-58).
Позивач вважає, що оскаржуваний наказ прийнято протиправно та останній підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України - дисциплінарною владою командира корпусу.
Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.
Згідно ст. 69 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.
Згідно ст.72 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир корпусу, крім прав, якими наділено командира бригади, дивізії, має право щодо вищих офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.
Згідно ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
У межах проведення службового розслідування, особа, щодо якої воно проводиться може давати пояснення. Відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Згідно ч. 1 ст. 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, яка затверджена Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 року за № 385/8984 (далі Інструкція №82).
Пунктом 1.2. Інструкції №82 визначено, що службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
Відповідно до п. 1.3 Інструкції №82, рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування. Міністр оборони України та начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України та їх заступники можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення підпорядкованим посадовим особам.
Згідно п.1.5 Інструкції №82 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі. У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі.
Пунктами 1.6, 1.7 Інструкії №82 визначено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць. У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні. До участі у проведенні розслідування не повинні залучатися особи, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особи, які особисто зацікавлені в його результатах.
Начальник (командир) зобов`язаний призначити службове розслідування не пізніше триденного терміну з моменту, коли йому стало відомо про факт учинення правопорушення, подію, що потребують з`ясуванню обставин, за яких вони сталися.
Судом встановлено, що 29.02.2016р. підполковник ОСОБА_1 прийняв справи та приступив до виконання своїх безпосередніх обов`язків начальника служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 (наказ Міністра оборони України № 161 від 24.02.2016р.) (т.1, а.с. 50-51).
В матеріалах справи міститься копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2017р., відповідно до п.1 якого з 29.02.2016р. зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види грошового забезпечення та вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків підполковник ОСОБА_1 , призначений наказом Міністра оборони України № 161 (по особовому складу) від 24.02.2016р. на посаду начальника служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 (т.2, а.с. 19); рапорт ОСОБА_1 , яким останній доповів начальнику озброєння, що справи та посаду начальника служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 він прийняв, до виконання службових обов`язків приступив (т.2, а.с. 20).
За наслідками перевірки за період з 12.09.2016р. по 16.09.2016р. посадовими особами Головної інспекції Міністерства оборони України встановлено, зокрема, відсутність будь-яких документів обліку по службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 та вказано, що причинами такого стану справ з оперативним обліком військового майна в службах озброєння ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є низький рівень фахової підготовки офіцерів озброєння, недостатня вимогливість з боку начальника озброєння та старших начальників по службам озброєння, відсутність командування з боку командування ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (т.1, а.с. 55-56).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 № 562 від 17.09.2016р. з метою з`ясування причин та умов, що призвели до відсутності оперативного обліку в службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування (т.1, а.с. 23-24).
Як зазначено відповідачем у письмових запереченнях (т.1, а.с. 104), підполковнику ОСОБА_1 про проведення службового розслідування доведено та з матеріалами службового розслідування ознайомлено, бесіду проведено, про що свідчить особистий підпис останнього в акті службового розслідування.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 29.09.2016 р. ознайомився з результатами службового розслідування, що підтверджується його особистим підписом в акті службового розслідування (т.1, а.с. 25-30).
Позивач стверджує, що відповідачем порушено вимоги Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо проведення з ним бесіди за наслідками проведеного службового розслідування, оскільки в матеріалах службового розслідування відсутній аркуш бесіди.
Розділом 4 Оформлення результатів розслідування Інструкції визначено, що за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування. Посадова особа, яка призначала службове розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось. Міністр оборони України та начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України проводять бесіду з військовослужбовцем особисто або письмово доручають її проведення своїм заступникам, командувачам видів Збройних Сил України, командувачу Високомобільних десантних військ Збройних Сил України або особам, на яких покладено тимчасове виконання їх обов`язків у порядку, встановленому законодавством України. За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, прохань (побажань) особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Аркуш бесіди підписується особою, яка проводила бесіду, військовослужбовцем, з яким вона проводилась, присутніми посадовими особами та його безпосереднім начальником. У разі ухилення військовослужбовця від проведення бесіди або відмови підписати аркуш бесіди посадовою особою в ньому робиться відповідний запис про відмову. Аркуш бесіди зберігається з матеріалами службового розслідування. У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідним командирам (начальникам).
30.09.2016р. командиром військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 затверджено акт про результати службового розслідування за фактом недбалого ставлення до виконання своїх обов`язків начальником служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 , яким зафіксований встановлений під час проведення службового розслідування факт порушення статей 11, 16, 82-84, 92 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (т. 1, а.с. 25).
Суд вважає, що службове розслідування щодо позивача призначене за наявності підстав, за формою та у строки, які передбачені Інструкцією № 82.
Суд звертає увагу, що як під час проведення службового розслідування, так і під час судового розгляду позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами відсутність порушення, встановленого за наслідками службового розслідування, відтак наявні підстави вважати, що правопорушення, які вчинені позивачем та відображені в матеріалах службового розслідування є доведеними. Так матеріалами службового розслідування встановлено відсутність будь-яких документів обліку по службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 , ведення яких належить до функціональних обовязків позивача.
Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Пунктом 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб, пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно наказу Міністра Оборони України № 690 від 24.12.2010р., зокрема, облік вимірювальної техніки військового призначення у військовій частині організовує начальник служби метрології і стандартизації (метролог) частини. Пунктом 5.18 вказаного наказу визначено особливості обліку вимірювальної техніки військового призначення (т.1, а.с. 28-30).
З наданих під час службового розслідування начальником озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 пояснень встановлено, що з прибуттям підполковника ОСОБА_1 останньому було визначено завдання на заведення відповідно до його функціональних обов`язків оперативного обліку по службі, в зв`язку з чим позивач повинен був витребувати з військової частини донесення та акти інвентаризацій за 2015р., при необхідності вибути у відрядження до військової частини тощо, однак останнім покладених на нього обов`язків не виконано (т.1, а.с. 31).
Відповідно до ст.ст. 82-84 Статуту внутрішньої безпеки Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р. визначено права та обов`язки начальника служби полку. Так, серед іншого, начальник служби зобов`язаний вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом полку звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів. Такі ж обов`язки визначено наказом Міністерства оборони України № 690 від 24.12.2010 р.
Відповідно до п. 2.1 Інструкції № 82 особам, які проводять службове розслідування, надається право отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки.
Судом встановлено, що позивачу була надана можливість скористатися правами, обумовленими Інструкцією № 82, відповідно до якої позивач надав письмові пояснення, які долучені до матеріалів службового розслідування.
У поясненнях, відібраних 22.09.2016р. у підполковника ОСОБА_1 (т.1, а.с. 32-34), вказано, зокрема, що на дату прийняття справ та посади (тобто 29.02.2016р.) у військовій частині НОМЕР_1 та військових частинах, що підпорядковані командуванню оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » облік вимірювальної техніки був відсутній, ведення оперативного обліку не здійснювалось. Крім того, позивачем невиконання покладених на нього обов`язків мотивоване недостатнім забезпеченням електронно-обчислювальної техніки, канцелярським приладдям, відсутністю робочого місця, а також підготовкою до відряджень, перебуванням у відрядженнях, хворобами, несенням служби в добовому наряді тощо.
Судом досліджено надані до суду позивачем докази на підтвердження вищезазначених обставин, зокрема копії посвідчення про відрядження, виписного епікризу № 7611, довідок військово-лікарської комісії, відпускного квитка (т.1, а.с. 35-42, 76, 228), однак останні не спростовують факту невиконання покладених на нього обов`язків, встановленого за наслідками проведеного службового розслідування та не доводять неможливість виконання покладених на нього обов`язків.
Водночас, як вбачається зі змісту акта службового розслідування від 30.09.2016р. для заведення оперативного обліку засобів вимірювання номенклатури служби метрології і стандартизації позивач повинен був відпрацювати проект розпорядження начальника штабу-першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підпорядковані військові частини про надання донесення за формою 1/МС, 5/МС, 6/МС відповідно до вимог наказу начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 55 від 08.04.2010р., що останнім виконано не було (т.1, а.с. 27).
Крім того, в матеріалах справи міститься службова характеристика позивача, складена його безпосереднім начальником начальником озброєння оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за змістом якої ОСОБА_1 за період проходження служби на посаді начальника служби метрології та стандартизації озброєння оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зарекомендував себе з негативної сторони (т.1, а.с. 106).
З урахуванням викладеного, за наслідками проведеного службового розслідування було зроблено висновок, що підполковник ОСОБА_1 недбало віднісся до виконання своїх службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, проігнорував неухильне виконання наказів начальника озброєння, не дотримався термінів їх виконання, чим порушив вимоги ст.ст. 11, 16, 82-84, 92 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до п. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Твердження позивача щодо порушення відповідачем порядку застосування дисциплінарних стягнень (спочатку нагадування про обов`язки служби, потім накладення дисциплінарного стягнення «ЗАУВАЖЕННЯ», далі «ДОГАНА», згодом «СУВОРА ДОГАНА») є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 3 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (ч. 2 ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).
Статтею 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено дисциплінарні стягнення, які можуть бути накладені на молодших та старших офіцерів.
Таким чином, сувора догана є одним із видів дисциплінарних стягнень, що можуть бути накладені на старших офіцерів. Чинним законодавством не встановлено вимог щодо необхідності послідовно накладати дисциплінарні стягнення на військовослужбовця у разі скоєння правопорушення. Тобто, зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що у командира існує встановлений законом обов`язок стосовно кожного випадку правопорушення, обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності.
Під час офіційного з`ясування обставин по справі, судом було допитано в якості свідка, зокрема, ОСОБА_4 , який вказав, що 05.10.2017 р. позивачу у його присутності начальником було доведено оскаржуваний наказ. Також свідок вказав, що на нього було покладено обов`язок занести вказане дисциплінарне стягнення до службової картки підполковника ОСОБА_1 , що було відразу виконано. Крім того, свідком зазначено, що в цей день він приносив на підпис начальнику документи та останній виконував свої обов`язки, не покладав їх ні на кого у встановленому порядку.
Посилання позивача на порушення відповідачем порядку виконання дисциплінарних стягнень, встановленого ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не береться судом до уваги, оскільки за приписами вказаної статті про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Як зазначено позивачем в адміністративному позові, оскаржуваний наказ 25.10.2016р. в організаційно-плановій групі озброєння військової частини НОМЕР_1 йому доведено до відома (т.1, а.с. 4). Водночас, стверджуючи про порушення відповідачем ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо оголошення про накладене дисциплінарне стягнення, констатує порушення відповідачем Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 200 від 16.09.2013р. при складанні акта ознайомлення позивача 05.10.2016р. зі змістом оскаржуваного наказу, та не обґрунтовує в чому саме полягає порушення відповідачем ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Серед іншого позивач вважає, що при проведенні дисциплінарного розслідування відповідачем не враховано заохочень (т.1, а.с. 210-212), оскільки навіть громадська організація Всеукраїнське об`єднання громадян «Країна» нагородила його відзнакою 03.10.2017р.
Як вбачається з матеріалів справи, виписка з наказу Всеукраїнського об`єднання громадян «Країна» «Про нагородження відзнаками Об`єднання» № 10 датована 03.10.2016р. (т.1, а.с. 160), тобто відповідачу під час проведення службового розслідування не було та не могло бути відомо про вказану відзнаку позивача. Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вказана відзнака була подана до військової частини НОМЕР_1 в день прийняття оскаржуваного наказу, враховуючи, що останній прийнято 03.10.2016р.
Враховуючи встановлені судом обставини в їх сукупності та оцінюючи надані учасниками процесу докази в їх сукупності за внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що послугувало підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді суворої догани. Водночас належними та допустимими доказами позивачем не спростовано порушення ним вимог ст.ст. 11, 16, 82-84, 92 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в зв`язку з відсутністю оперативного обліку засобів вимірювання номенклатури служби метрології і стандартизації.
На переконання суду, відсутність аркуша співбесіди за наявності встановленого та доведеного факту порушення з боку позивача не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного наказу та звільнення військовослужбовця від дисциплінарної відповідальності за допущені ним порушення.
Посилання позивача на те, що його неправомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оскільки його обов`язки врегульовано розділом 6 Положення про метрологічну службу Міністерства оборони України та Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 731 від 15.12.2006р., є необґрунтованими.
Статут внутрішньої служби Збройних Сил України визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Так, зокрема, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Однак, позивачем службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, виконано не було, що було встановлено за наслідками службового розслідування.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено факт неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків та правомірність застосування до нього дисциплінарного стягнення, вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені законом, з дотриманням встановленої процедури, з урахуванням всіх обставин, в зв`язку із чим наказ командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 № 603 від 03.10.2016р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків та накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана» є правомірним та не підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову підполковника ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 03.10.2016р., скасування дисциплінарного стягнення, відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.05.2017 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

У задоволенні адміністративного позову підполковника ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 03.10.2016р., скасування дисциплінарного стягнення, відмовити.

22 травня 2017 року.