Справа № 818/298/17
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 р. Справа №818/298/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/298/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області,

третя особа: Садівниче товариство "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський",

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо відмови у задоволенні його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,057га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району у Садівничому товаристві "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський" під номером 521, а також зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки йому у власність.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.11.2016 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про передачу із земель державної власності земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації (розміром 0,057га) для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. До заяви надавались усі визначені чинним законодавством документи. Проте, 15.12.2016 року позивач отримав відмову, мотивовану тим, що до заяви не додано: погодження землекористувача та схему садівничого товариства з позначеною земельною ділянкою, книжку садовода, яка підтверджує членство у садівничому кооперативі, підтверджуючі матеріали щодо прийняття рішення у період з 1993 року до 2002 року включно Верхньосироватською сільською радою про передачу у власність земельної ділянки, що планується до відведення. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу, оскільки вони вчинені Управлінням без законних на те підстав, тобто всупереч ч.6,7 ст.118 Земельного кодексу України, які не передбачають необхідності подання перелічених у листі відповідача №З-12383-6504/6-16 документів.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі із зазначених вище підстав.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.70), в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.19), де зазначив, що земельна ділянка, з приводу якої звернувся ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не може бути відведена у власність позивача, оскільки під час розгляду його заяви встановлено, що до відповідно до інформаційної довідки, наданої Відділом Держгеокадастру у Тростянецькому районі Сумської області від 06.12.2016р. за №2939, земельна ділянка, що планується до відведення, відноситься до земель сільськогосподарського призначення: шифр рядка 6 24 (колективне садівництво), номер графи 8 (сади), форма власності державна. Відтак, позивачем разом із заявою мали б бути подані: погодження землекористувача та схема садівничого товариства з позначеною земельною ділянкою, книжка садовода, яка підтверджує членство у садівничому кооперативі, підтверджуючі матеріали щодо прийняття рішення у період з 1993 року до 2002 року включно Верхньосироватською сільською радою про передачу у власність земельної ділянки, що планується до відведення, чого зроблено не було, у зв'язку з чим викладена в листі від 15.12.2016р. №З-12383-6504/6-16 відмова є правомірною. У задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.66), в судове засідання 20.04.2017р. не з'явився, в судовому засіданні від 12.04.2017р. пояснив, що проти задоволення позову не заперечує, оскільки земельна ділянка під НОМЕР_1, розташована на території Садівничого товариства "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський", якою раніше користувався ОСОБА_3, з 2005 року обробляється батьком позивача та вона не була приватизована. Номер земельної ділянки був присвоєний кооперативом,схема земельних ділянок відсутня. Згідно з п.5.1 Статуту членами кооперативу можуть бути громадяни України, що мають право власності (або оренди) на земельну ділянку в межах масиву Садівничого товариства. Отже, видати книжку садовода, яка підтверджує членство ОСОБА_1 у кооперативі, є неможливим, оскільки він не є власником відповідної земельної ділянки або її орендарем.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

11.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,057 га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району у Садівничому товаристві "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський" під номером 521 (а.с.5-7,21,31).

15.12.2016р. Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, посилаючись на не надання позивачем усіх необхідних документів (погодження землекористувача та схеми садівничого товариства з позначеною земельною ділянкою, книжки садовода, яка підтверджує членство у садівничому кооперативі, підтверджуючих матеріалів щодо прийняття рішення у період з 1993 року до 2002 року включно Верхньосироватською сільською радою про передачу у власність земельної ділянки, що планується до відведення), відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с.8).

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог позивача про протиправність дій щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств (ч.6 цієї ж статті).

Статтею 116 ЗК України, зокрема частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 Земельного кодексу України).

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара (ст.121 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст. 118 ЗК України).

Із наведених вище норм ЗК України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Проте, зі змісту відповіді на заяву позивача (а.с.8) вбачається, що підставою для відмови стало не подання ним документів, не передбачених вказаними вище положеннями Закону, а саме схеми садівничого товариства з позначеною земельною ділянкою, книжки садовода, яка підтверджує членство у садівничому кооперативі, підтверджуючих матеріалів щодо прийняття рішення у сільською радою про передачу у власність земельної ділянки, що планується до відведення.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист Садівничого товариства "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський" (а.с.17), згідно з яким у товаристві відсутня схема з позначеною земельною ділянкою, копія Статуту, пунктом 5.1 якого передбачено (а.с.46), що до складу садівничого товариства приймаються громадяни України, іноземці та особи без громадянства, що мають право власності (або оренди) на земельну ділянку в межах масиву Садівничого товариства. Прийом громадян у члени діючого Садівничого товариства проводиться за письмовою заявою власника ділянки, протягом місяця з дня подання заявки (п.5.3). Правління Садівничого товариства у місячний термін видає члену Садівничого товариства членську книжку, яка є підтверджуючим документом при сплаті внесків (п.5.4).

01.04.2017р. ОСОБА_1 звертався із заявою до голови правління товариства з проханням прийняти його у члени садівничого кооперативу (а.с.38), однак в її задоволенні було відмовлено з посиланням на те, що він не є власником земельної ділянки.

Тобто подати такі документи взагалі немає можливості.

Згідно з архівною довідкою (а.с.37) в протоколах виконавчого комітету та сесій Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області за 1993-2000 р.р. даних про надання ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки в Садівничому товаристві «Красносільський» не виявлено, та додатково повідомлено, що є рішення 7 сесії 23 скликання даної сільської ради від 16.04.1999р. про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки НОМЕР_1 в постійне користування у цьому товаристві (а.с.15).

При цьому, з приводу посилання представника відповідача на необхідність подання разом із заявою від 11.11.2016р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погодження землекористувача необхідно відмітити, що земельна ділянка НОМЕР_1 не перебуває у користуванні інших осіб.

Зокрема, пп.5.8.8. п.5.5 Статуту (а.с.49) передбачено, що член садівничого товариства може бути виключений з товариства у випадку виявлення обставин, що виключають можливість бути членом Садівничого товариства.

Згідно з протоколом 36-ї конференції уповноважених представників об'єднаного Садівничого кооперативу «Красносільський» від 03.03.2013р. вирішено виключити із членів товариства ОСОБА_3 (а.с.16, а.с.58, зворотній бік).

З наданого Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у відповідь на запит суду Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.33) слідує, що ОСОБА_3 помер 01 липня 1997р., тобто ще до прийняття рішення Нижньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області від 16.04.1999р. про передачу йому земельної ділянки НОМЕР_1 в постійне користування у садівничому товаристві.

Відповідно до ч.2 ст.9 ЦК Української РСР від 18.07.1963р. (чинного на той час) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності (ч.1,ч.2, ч.5 ст.7 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. (чинного на момент смерті ОСОБА_3.))

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ч.1 ст.23 ЗК України).

Доказів отримання такого акту ОСОБА_3 відсутні, таким чином, він не набув права постійного користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,057га, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району у Садівничому товаристві "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський" під номером 521.

Оскільки жодних землекористувачів даної земельної ділянки судом під час розгляду справи не встановлено, то вимога відповідача подати разом із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідного погодження є безпідставною, а відмова, викладена у листі від 15.12.2016р. №З-12383-6504/6-16, - протиправною.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність, відповідач відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, відмовляючи позивачу в наданні права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, відповідач перешкоджає позивачу у реалізації законодавчо наданого йому права, чим порушує принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність рішення відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,057га для ведення індивідуального садівництва у власність, та, на думку суду, це є належним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку, оскільки виключно результат реалізації повноваження органу Держгеокадастру (відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою), а не процес реалізації його повноважень може бути об'єктом судового оскарження.

Так, згідно з ч.10 ст.118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Виходячи з наведеного, громадянами до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Додатково суд зазначає, що дії органу Держгеокадастру по складанню та направленню листа з відмовою у задоволенні заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не породжують для громадян, що звернулися із такими заявами, жодних правових наслідків, у зв'язку із тим, що їх надсилання є обов'язком органу за умови настання законодавчо визначених підстав (ч.7 ст.118 ЗК України).

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Управліннянадати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність суд вважає наступне.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб ( ч.4 ст.122 КЗК України).

Таким чином, у даному випадку, повноваження щодо розпорядження землями належить виключно відповідачу, для реалізації яких йому надано право діяти в установлений законодавством спосіб, не виходячи за межі компетенції, дотримуючись норм земельного законодавства.

У свою чергу, суб'єкт владних повноважень, здійснюючи надані йому повноваження, не вправі відмовляти у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення з тих самих підстав, які визнані судом протиправними.

Отже, питання щодо надання дозволу належить до компетенції відповідача за умови дотримання позивачем вимог земельного законодавства щодо отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

За вказаних обставин у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд, враховуючи вимоги ст.ст. 11,162 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та захистити права позивача шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2016р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, третя особа: Садівниче товариство "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський", про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 15.12.2016р. №3-12383-6504/6-16, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,057га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району у Садівничому товаристві "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський".

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2016р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,057га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району у Садівничому товаристві "Об'єднаний садівничий кооператив "Красносільський".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 25.04.2017 року.

Суддя О.О. Осіпова