Справа № 727/893/17
Суддя: Семенко О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/893/17
Провадження № 2-а/727/111/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Семенка О.В.

за участю:

секретаря судових засідань Гончарук Н.Г

позивача ОСОБА_2

представників відповідачів Березіцького М.М., Замерзляка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Чернівці, інспектора роти №4 батальйону УПП м. Чернівці молодшого лейтенанта поліції Крижанівського Богдана Івановича про визнання незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідачів про визнання незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилається на те, що 27січня 2017 року, інспектором 4 роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівцях, молодшим лейтенантом поліції Крижанівським Богданом Івановичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, бланк серія АР № 750667, якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Із змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «AudiQ7», номерний знак: НОМЕР_1, 27 січня 2017 року, о 19:10 годині, в м. Чернівці в районі вулиці Зарожанської, 11 на вищевказаному автомобілі з забрудненим номерним знаком, який неможливо розглянути з 10 метрів, чим порушив п.2.9в ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КпАП України.

Вважає, що вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 27.01.2017 року є незаконною та не обґрунтованою, винесена з грубим порушенням чинного законодавства, зазначені в ній обставини не підтверджуються дійсності, не підтверджуються належними та допустимими доказами, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

На обґрунтування своїх заперечень, щодо не законності вказаної постанови та в спростування зазначених в ній обставин, встановлених інспектором поліції при розгляді даної справи, посилається на те, що дійсно, 27.01.2017 року, близько 19.10 години ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «AudiQ7», номерний знак: НОМЕР_1, що належить матері ОСОБА_6, рухався по вул. Зарожанській, в напрямку вул. Горіхівської в м. Чернівці, де був зупинений екіпажем співробітників патрульної поліції, які підійшли до автомобіля яким керував ОСОБА_2 та через певний проміжок часу повідомили його, що він порушив п. 30.2 ПДР України, а не так як зазначено в постанові п. 2.9 в ПДР України, після чого наказали пред'явити їм для огляду своє водійське посвідчення та документи про реєстрацію даного транспортного засобу. На вимогу працівників поліції, ОСОБА_2 чотири рази пред'являв вищевказані документи. Далі, заперечуючи проти необґрунтованих доводів інспектора поліції, щодо порушення правил дорожнього руху, позивач намагався спростувати безпідставне звинувачення поліцією, внаслідок правомірності своїх дій при даних обставинах, пояснюючи інспектору, що перед виїздом перевірив і забезпечив технічний справний стан свого транспортного засобу, але з пересуванням по місті, позивачу не було видно і відомо, що задній номерний знак забруднений та на даний час не має можливості усунути вказане порушення і вказував на погодні умови та на дорожнє покриття, яке було в забрудненому стані, крім того вказував, що вдома усуне дане порушення.

Однак, інспектор поліції, ігноруючи намагання довести свою думку, наполягав тільки на пред'явлені для огляду вказаних вище документів, погрожуючи застосуванням до позивача більш тяжкого виду стягнення так, як нібито вчиняє опір працівникам поліції.

Незважаючи на доводи, через деякий час після зупинки транспортного засобу яким позивач керував, молодший лейтенант поліції Крижанівський Б.І. стоячи біля автомобіля марки «AudiQ7», номерний знак: НОМЕР_1 в якому і перебував позивач за кермом почав виносити постанову, після її винесення позивачу почали оголошувати права, в результаті чого ОСОБА_2 вказав працівнику поліції, що дана стадія є розгляд адміністративного правопорушення та просив надати йому докази для ознайомлення, на що працівник поліції сказав щоб ОСОБА_2 вийшов з автомобіля і подивився на номерний знак, однак позивач відмовився оскільки це непередбачено п. 2.4 ПДР України, після чого працівник поліції на власний мобільний телефон зробив фото задньої частини автомобіля і представив його позивачу, як доказ, а пізніше не оголосивши постанови та не надавши копії сіли в свій службовий автомобіль і покинули вказане місце.

Дану постанову позивач отримав 30.01.2017 року в Управлінні патрульної поліції м. Чернівці, про що свідчить підпис, а в графі п. 10 даної постанови працівники поліції на власний розсуд внесли запис, що від підпису відмовився при цьому без присутності свідків, хоча на місці події позивач просив працівників поліції надати копію постанови.

На підставі викладеного, працівники поліції не взяли до уваги вимоги ч. 1 ст. 9 КУпАП те, що адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, позивач не мав наміру порушувати Правила дорожнього руху, крім того перед виїздом позивачем були виконані вимоги п. 2.3 ПДР України та перевірено технічний стан автомобіля і в тому числі номерні знаки, однак так склалися обставини незалежні від позивача, а саме використовуючи вказаний автомобіль при поганих погодних умовах, саме 27.01.2017 року, він не бачив стан номерних знаків на задній частині керованого ним автомобіля та продовжував рух,з дотриманням ПДР. Таким чином, вважає, що в його діях не має вини ні в формі умислу, ні в формі необережності, та вони не утворюють складу адміністративного правопорушення.

Також, вважає, що працівники поліції порушили вимоги ст. 268 КУпАП України, а саме не надали право на ознайомлення з матеріалами справи, не надали можливість надати пояснення з даного приводу, подати докази своєї невинуватості, заявляти клопотання та користуватись юридичною допомогою, а також не мав змоги усунути правопорушення так як у зв'язку із станом здоров'я, так як він згідно довідки до акту огляду медико-соціальною комісією № 240570 від 01.07.2016 визнаний інвалідом другої групи, що також не було взято до уваги.

Просить дану постанову визнати незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам закону та винесена з порушенням чинного законодавства.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав просив постанову скасувати.

Представники відповідача в судове засідання з'явилися заперечував проти задоволення позову, так як працівники поліції діяли в рамках чинного законодавства.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 27січня 2017 року, інспектором 4 роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівцях, молодшим лейтенантом поліції Крижанівським Богданом Івановичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, бланк серія АР № 750667, якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Із змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «AudiQ7», номерний знак: НОМЕР_1, 27 січня 2017 року, о 19:10 годині, в м. Чернівці в районі вулиці Зарожанської, 11 з забрудненим номерним знаком чим порушив п.2.9в ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КпАП України.

Суд вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У відповідності до вимог ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням тощо. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності..

Окрім того, відповідно до вимог ст. 245 КупАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що є спів мірним і з вимогами ст.1 КУпАП.

Частина 4 статті 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог статті 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів, якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність чи відсутність вказаних обставин. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У частині другій ст.258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, працівники поліції ігноруючи дані вимоги статті не надали будь-яких доказів про видимість заднього номерного знаку, як вказано у постанові з 10 метрів, а лише надали з власного мобільного телефону фото, що не є доказом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Чим також було порушено право на правову допомогу, яка гарантується статтею 59 Конституції України: «Кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку в силу ст.64 Конституції України: «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

На підставі ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ч. 1, 2, 4, 6 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі без поважних причин не наддасть доказів на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному КАС України, з особливостями встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до абзаців 1, 3 пункту 30.2 Правил дорожнього руху на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

В свою чергу, згідно з п.1ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що позивачем доведено неправомірність складення інспектором патрульної поліції Крижанівським Б.І. постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, так як працівником поліції не були враховані всі обставини справи, номерний знак у автомобіля, що керував позивач був на місці, що і підкреслює той факт, що позивач не знав, що він забруднений, тільки його відсутність може підтверджувати факт, що позивач навмисно їздив з порушенням вимог п. 30.2 ПДР України, разом з тим, на вимогу працівників поліції усунути дане порушення позивач не мав змоги у зв'язку із станом здоров'я, так як він згідно довідки до акту огляду медико-соціальною комісією № 240570 від 01.07.2016 визнаний інвалідом другої групи загальним захворюванням з враженням опорно-рухового апарату. За таких обставин постанова про накладення адміністративного стягнення серії АР №750667 від 27.01.2017 року винесена інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Чернівці Крижанівським Б.І. відносно ОСОБА_2 підлягає скасуванню.

Що ж стосується позовної вимоги позивача про закриття провадження у справі то суд вважає, що вона є безпідставною, оскільки суд не має повноважень закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення розглядаючи спір в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 23, 122, 251, 258, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 11, 71, 86, 99-100, 102, 158-163, 167 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Чернівці, інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Чернівці молодшого лейтенанта поліції Крижанівського Богдана Івановича, про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення, бланк: серія АР №750667 від 27.01.2017, інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Чернівці молодшого лейтенанта поліції Крижанівського Богдана Івановича, якою ОСОБА_2, було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КпАП України, та застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 22.05.2017 року.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці Семенко О.В.