Справа № 159/534/17
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/534/17
Провадження № 2-а/159/113/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря Гусар Т.М., Канашкової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Олексюк О.П.,

представника третьої особи Савицької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник - ОСОБА_2, до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Виробничий підрозділ "Ковельська дистанція колії" Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", про зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, діючи через свого представника - ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.10.2016 року позивачу виповнилося 55 років. Оскільки він працював на посадах, робота на яких дає йому право, відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію за вислугу років, він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Проте відповідачем відмовлено йому у призначенні пільгової пенсії. Мотивом такої відмови є відсутність додаткових документів, які підтверджують право позивача на пенсію за вислугу років.

З таким рішення відповідача позивач не погоджується, вказуючи при цьому, що він, згідно трудової книжки, працював на посадах: з 01.08.1979 року по 29.10.1979 року - монтером колії, дистанція колії Ковель; з 07.12.1982 року по 03.04.1985 року - монтером колії, дистанція колії Ковель; з 04.04.1985 року по 31.05.1988 року - бригадиром колії, дистанція колії Ковель; з 26.04.1995 року по 16.07.2000 року - бригадиром колії, дистанція колії Ковель; з 17.07.2000 року по 04.07.2007 року - шляховим майстром, дистанція колії Ковель; з 05.02.2007 року по 28.10.2007 року - бригадиром колії, дистанція колії Ковель; з 29.10.2007 року по 17.10.2011 року - монтер колії, дистанція колії Ковель; з 18.10.2011 року по 09.12.2014 року - бригадир колії, дистанція колії Ковель; з 10.12.2014 року по 23.12.2016 року (час звернення до відповідача) - майстер шляховий, виробничо-структурний підрозділ "Ковельська дистанція колії". Таким чином стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії становить понад 27 років.

При цьому позивач стверджує, що весь цей час працював на дільницях з інтенсивним рухом поїздів, а тому, на підставі п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", має право на пенсію на пільгових умовах.

Крім цього, йому відомо, що його колегам, які працювали разом з ним і зовсім недавно пішли на пенсію, було призначено пенсію за вислугу років, як таким, що працювали на ділянках з інтенсивним рухом поїздів. Тобто усі монтери колії дистанції колії Ковель, шляхові майстри, бригадири колії, де саме працював і ОСОБА_1, скористалися своїм правом на призначення пільгової пенсії.

З врахуванням наведених обставин, позивач просив суд зобов'язати відповідача зарахувати у спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, зазначені вище періоди його роботи на посадах бригадира колії, шляхового майстра, монтера колії, який був постійно зайнятим на поточному утриманні колії і штучних споруд на дільницях дистанції колії Ковель, призначити та нарахувати йому пенсію за вислугу років з 23 грудня 2016 року /а.с. 1-3/.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позові. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача - Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - Олексюк О.П. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Вказувала на те, що доводи позивача необґрунтовані, оскільки позивач не надав уточнюючих довідок для підтвердження спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, а тому управління ПФУ не може бути належним відповідачем в даній справі.

Представник третьої особи - Виробничого підрозділу "Ковельська дистанція колії" Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - Савицька О.В. заперечувала проти задоволення даного позову, оскільки позивач, відповідно до роз'яснення ПАТ "Українська залізниця" від 17.03.2016 року, не працював на дільницях з інтенсивним рухом поїздів, а тому відсутні підстави для видачі йому довідки, яка б підтверджувала спеціальний стаж його роботи, який дає право на пенсію за вислугу років. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 23 грудня 2016 року звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що не заперечується сторонами по справі.

Відповідач своїм листом № 174/02.21-22 від 05.01.2017 року відмовив позивачу в призначенні пенсії, оскільки в трудовій книжці позивача відсутні відомості, які визначають право на пенсію за вислугу років (відсутні відомості про інтенсивність руху поїздів), а позивачем не було надано документів для підтвердження спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, як робітнику локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють безпеку руху на залізничному транспорті /а.с. 9/.

Згідно пункту "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583, передбачені посади бригадирів, майстрів (шляхових, постових, тунельних), монтерів колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій та штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначень пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що позивач народився 30 жовтня 1961 року, що підтверджується копіями аркушів паспорта громадянина України, а тому на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії мав вік 55 років /а.с. 4-6/.

Згідно записів в трудовій книжці позивача, останній працював на різних посадах та на той же момент звернення до відповідача мав загальний трудовий стаж понад 30 років /а.с. 7-8/.

Згідно записів тієї ж трудової книжки, позивач працював на різних посадах на залізничному транспорті, зокрема: з 01.08.1979 року по 29.10.1979 року - монтером колії, дистанція колії Ковель; з 07.12.1982 року по 03.04.1985 року - монтером колії, дистанція колії Ковель; з 04.04.1985 року по 31.05.1988 року - бригадиром колії, дистанція колії Ковель; з 26.04.1995 року по 16.07.2000 року - бригадиром колії, дистанція колії Ковель; з 17.07.2000 року по 04.07.2007 року - шляховим майстром, дистанція колії Ковель; з 05.02.2007 року по 28.10.2007 року - бригадиром колії, дистанція колії Ковель; з 29.10.2007 року по 17.10.2011 року - монтер колії, дистанція колії Ковель; з 18.10.2011 року по 09.12.2014 року - бригадир колії, дистанція колії Ковель; з 10.12.2014 року по 23.12.2016 року (час звернення до відповідача) - майстер шляховий, виробничо-структурний підрозділ "Ковельська дистанція колії".

Як вбачається з повідомлення Виробничого підрозділу "Ковельська дистанція колії" від 17.10.2016 року, скерованого позивачу, у вказані періоди останній працював на дільницях без інтенсивного руху поїздів згідно роз'яснення ПАТ "Українська залізниця", яке вступило в дію з 01.04.2016 року. З врахуванням наведеного, позивачу було відмовлено у наданні довідки про особливий характер роботи, що дає право на вислугу років /а.с. 11/.

Відповідно до роз'яснення ПАТ "Українська залізниця" Ц-3/4-2/556-16 від 17.03.2016 року, поняття інтенсивного руху визначене Правилами технічної експлуатації залізниць України, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 року за № 50/1854. Зокрема інтенсивний рух поїздів - це рух пасажирських та вантажних поїздів (у сумі) за графіком на двоколійних ділянках у кількості більше 50 пар і на одноколійних ділянках - у кількості більше 24 пар на добу. Разом з цим на сьогодні в Укрзалізниці відсутній окремий галузевий нормативний документ, що регулює порядок визначення інтенсивності руху на окремих дільницях /а.с. 82-83/.

Свідок ОСОБА_6, який працює на посаді помічника начальника з кадрових питань Виробничого підрозділу "Ковельська дистанція колії", в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що відповідно до вказаного роз'яснення та довідки "Рівненської дирекції залізничних перевезень" від 26.08.2016 року, дільниці, на яких працював позивач, не відносяться до дільниць з інтенсивним рухом поїздів. В той же час підтвердив, що до часу прийняття вказаного роз'яснення, працівникам, які працювали на тих же дільницях, що й позивач, видавались відповідні уточнюючі довідки про інтенсивний рух поїздів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив, що порядок визначення інтенсивності руху поїздів, яка враховується при виході на пенсію, змінився після роз'яснення ПАТ "Українська залізниця".

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, кожний окремо, підтвердили, що дійсно протягом тривалого часу працювали разом з позивачем на різних дільницях, в тому числі й на дільницях з інтенсивним рухом поїздів, внаслідок чого на даний час отримують пенсію за вислугу років.

Аналізуючи в сукупності:

-показання вказаних свідків;

-записи в трудовій книжці позивача щодо дільниць, на яких працював позивач /а.с. 7-8/;

-особові картки позивача та інших працівників, які працювали на тих же дільницях та які перебувають на даний час на пенсії за вислугу років /а.с. 84-93/;

-схему 8-ї лінійної дільниці (околотку) Ковельської дистанції колії Львівської залізниці до 1990 року та схему Ковельської дистанції колії Львівської залізниці, станом на 01.01.2017 року /а.с. 94-95/;

-зміст уточнюючих довідок, які видавались Відокремленим підрозділом "Ковельська дистанція колії" (протягом періоду роботи позивача) іншим працівникам дільниць на підтвердження права цих працівників на пенсію за вислугою років на пільгових умовах через інтенсивність руху поїздів по дільницях, на яких працював і позивач /а.с. 63, 64-65/;

-факт ненадання ДП "Укрзалізниця", а потім і ПАТ "Укрзалізниця" протягом тривалого часу з моменту дії Постанови Кабінету Міністрів України № 583 від 19.10.1992 року, ніяких рекомендацій саме на галузевому рівні;

-той факт, що встановлення пенсії за вислугу років в певній мірі є пільгою, яка гарантувалась роботодавцем позивачу при працевлаштуванні на роботу з важкими умовами праці і на яку позивач розраховував протягом всього строку роботи,

суд прийшов до переконливого висновку про те, що позивач дійсно працював потягом вказаних вище періодів на посадах бригадира колії, шляхового майстра, монтера колії та був зайнятий на поточному утриманні, ремонті колій та штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів, а його стаж на зазначеній роботі складає понад 12 років 6 місяців.

Належна оцінка наявних у справі доказів, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності, дають змогу суду прийти до висновку про те, що в позивача наявні всі умови виходу на пільгову пенсію, а тому він має право на пенсію на пільгових умовах, згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому суд відхиляє покликання представника третьої особи на роз'яснення ПАТ "Українська залізниця" від 17.03.2016 року, оскільки таке роз'яснення сили нормативно-правового акту не має.

Решта доводів представника відповідача та представника третьої особи не спростовують зазначених вище висновків суду, а тому суд відхиляє їх за безпідставністю.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За таких обставин суд прийшов до переконливого висновку про те, що в даному випадку права позивача були порушені, а тому підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 23.12.2016 року та в своєму позові просить зобов'язати відповідача здійснити призначення пенсії саме з часу звернення з такою заявою.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідним і достатнімє зобов'язання відповідача зарахувати у спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи позивача на посадах бригадира колії, шляхового майстра, монтера колії, який був постійно зайнятим на поточному утриманні колії і штучних споруд на дільницях дистанції колії Ковель, призначити та нарахувати йому пенсію за вислугу років з 23 грудня 2016 року, що позивач і просить серед своїх позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 159, 160, 161, 162, 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст.ст. 8, 19, 46, 58, 64 Конституції України, ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заявлений адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зобов'язати Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати у спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи ОСОБА_1 на посадах бригадира колії, шляхового майстра, монтера колії, який був постійно зайнятим на поточному утриманні колії і штучних споруд на дільницях дистанції колії Ковель, ризначити та нарахувати йому пенсію за вислугу років з 23 грудня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 19 травня 2017 року.

Головуючий П. Ю. Бойчук