Справа № 129/488/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 129/488/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ковчежнюк В.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

17 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік;

зобов`язати Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області здійснити перерахунок, нарахування та виплату йому недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням фактично виплачених коштів.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано бездіяльність Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ, за 2016 рік протиправною.

Зобов`язано Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням фактично виплачених коштів.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Водночас, апелянт просить суд апеляційної інстанції здійснити розгляд даної справи без участі представника Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації.

Позивач в судове засідання не з`явився, скориставшись наданим йому правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу відповідача через засоби поштового зв`язку. При цьому жодних заяв чи пояснень стосовно неможливості своєї явки в судове засідання на визначену дату позивачем не надано.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов`язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду даної справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 20.06.2015 року, виданим Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 .

У 2016 році позивач, отримавши щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року в розмірі 920 грн., звернувся до відповідача із заявою про виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року у розмірі передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації № 07-11/3335 від 01.12.2016 року позивача повідомлено, що відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому виплачено разову грошову допомогу в розмірі встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», а саме - 920 гривень.

Не погоджуючись з вказаним діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що положення Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 р. № 79-VІІІ не містить встановленого розміру передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ виплати та не скасовує викладену у цьому законі норму, а тому виходячи із визначених у ч.4 ст.9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році необхідно застосовувати не постанову КМУ від 02.03.2016 р. № 141, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон №3551-XII) вказано, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Пунктом 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 року №79-VІІІ) вказано, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем нараховано та виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25.01.2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації задовольнити повністю.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.