Справа № 818/1235/16
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 р. Справа № 818/1235/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2016р. по справі № 818/1235/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Соф"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега-соф» (далі позивач ТОВ «Мега-соф» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області та просить визнати незаконними дії ДПІ у м. Сумах в частині односторонньої відмови від виконання договору №200720151 від 20.07.2015 про визнання електронних документів, що полягало в неприйнятті податкової звітності в електронному вигляді 20.03.2016 року. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області вважати договір № 200720151 від 20.07.2015 року пролонгованим на строк дії нових сертифікатів відкритих ключів.

Свої вимоги мотивували тим, що Державна податкова інспекція у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифікату (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. Однак, жодних з наведених обставин для розірвання договору в односторонньому порядку не існувало.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року адміністративний позов, який представник товариства уточнив у ході розгляду справи, Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-соф» до Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області про визнання дій незаконними задоволено. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, що полягають у відмові Товариству з обмеженою відповідальністю «Мега соф» у прийнятті податкової звітності в електронному вигляді від 20.03.2016 року на підставі договору № 200720151 від 20.07.2015 року про визнання електронних документів.

Державна податкова інспекція у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області не погодившись з постановою суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу, вважає постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує , що контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку серед іншого у випадку зміни платником податків місця реєстрації. З метою перевірки місцезнаходження платника співробітниками оперативного управління ДПІ у м. Сумах спільно з працівником управління податків і зборів з юридичних осіб 10.03.2016 здійснено вихід за податковою адресою позивача: м. Суми, вул. СКД, 24, однак, вивіски чи інші позначки, які б вказували на місцезнаходження підприємства ТОВ «Мега-соф» за вказаною адресою були відсутні. У звязку з цим згідно затвердженого керівником ДПІ у м. Сумах рішення було виписано повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою 18-ОПП №347 від 10.03.2016 та направлено до державного реєстратора. Оскільки контролюючим органом встановлено факт незнаходження позивача за місцем реєстрації, зявились підстави вважати, що підприємство змінило місце реєстрації без повідомлення податкового органу, що стало підставою для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів. Вказує на перебіг терміну дії електроних ключів.

Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.16р., прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Мега соф».

Сторони в судове засідання не зявились, сторони були повідомлені належним чином.

Позивач повідомлявся на адресу визначеному в позові та апеляційній скарзі, та адресу вказану в заявах позивача, поштові відправлення повернулися з відміткою пошти за перебігом строку, тобто відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України позивач вважається повідомленим належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 15.05.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційа скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 20.07.2015 між позивачем та ДПІ у м. Сумах було укладено договір №200720151 про визнання електронних документів (а.с.14-16).

З метою перевірки місцезнаходження платника співробітниками оперативного управління ДПІ у м. Сумах спільно з працівником управління податків і зборів з юридичних осіб 10.03.2016 здійснено вихід за податковою адресою позивача: м. Суми, вул. СКД, 24 та 10.03.2016 складено довідку про встановлення фактичного місцезнаходження платника №103/7/18-19-07-0707, в якій зазначено, що за вказаною адресою ТОВ «Мега-соф» не знаходиться (а.с.52).

10.03.2016 начальником підрозділу реєстрації та обліку платників було прийнято рішення №347 про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф.№18-0ПП (а.с.53) та в цей же день виписано повідомлення №347 про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (а.с.54), яке направлено державному реєстратору, а зазначений вище договір було розірвано в односторонньому порядку контролюючим органом (а.с.66).

20.03.2016 підприємство позивача на підставі договору №200720151 від 20.07.3015 неодноразово намагалось направити податкову звітність в електронному вигляді ДПІ у м. Сумах, однак, вказана звітність не була прийнята з підстав можливого розірвання договору про визнання електронної звітності (а.с.17,18,19,20-26).

Позивач зазначає, що жодних пояснень від відповідача стосовно розірвання договору про визнання електронних документів позивач не отримав. Повідомлення про розірвання договору товариству не надсилались. Як вбачається з посилань відповідача (а.с. 51) оскільки контролюючим органом встановлено факт незнаходження позивача за місцем реєстрації, з'явилися підстави вважати, що підприємство змінило місце реєстрації без повідомлення податкового органу, що стало підставою для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, оскільки на момент одностороннього розірвання відповідачем укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, а отже, дій Державної фіскальної служби України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних є протиправними.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 р. 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

У додатку 1 до цієї Інструкції міститься примірний договір про визнання електронних документів, який укладається платником та контролюючим органом для врегулювання правовідносин з приводу визнання податкової звітності платника в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 4 розділу 6 цього примірного договору орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює ОСОБА_1 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року №755- IV (надалі ОСОБА_1 №755- IV).

Порядок внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, врегульовано статтею 19 Закону України №755- IV, відповідно до ч.1 якої, у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

За змістовним аналізом приписів частин 11, 12 та 14 ст. 19 Закону України №755- IV вбачається, що юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу. У разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки. У разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки. У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. Якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

В обґрунтування правомірності свої дій податковий орган посилається на те, що оскільки контролюючим органом встановлено факт незнаходження позивача за місцем реєстрації (довідка №103/7/18-19-07-0707, рішення від 10.03.2016 №347 ) з'явилися підстави вважати, що підприємство змінило місце реєстрації без повідомлення податкового органу , що стало підставою для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів.

Однак , витяг наданий Товариством з обмеженою відповідальністю « Мега-Соф», який міститься в матеріалах справи (а.с. 36-39) свідчить, що місцезнаходженням ТОВ "Мега - Соф" є адреса: 40024,Сумська обл. місто Суми, вул. Сумсько- Київських дивізій, будинок 24

Належним доказом зміни платником місця реєстрації, виходячи з приписів Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV, п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України (податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), є саме витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Більш того, згідно п.2.1.4 Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 28.07.2015 №543, на кожному етапі відпрацювання за наявності підстав у територіальних органах ДФС підрозділами відповідно до їх функціональних повноважень вживаються заходи серед іншого щодо наявності повідомлення держреєстратора про відсутність платника за місцезнаходженням.

Однак, як встановлено судом, жодних повідомлень від держреєстратора про відсутність платника за місцезнаходженням станом на час подання податкової звітності, зокрема 20.03.2016 року, до податкового органу не надходило, доказів внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну місця реєстрації ТОВ «Мега-соф», станом на 20.03.2016, суду не надано.

Поряд з цим, п. 3.1, п. 3.2 розділу III Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого наказом ДПА України №336 від 17 травня 2010 року (надалі - Положення №336) вбачається, що до кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурні підрозділ органу ДПС проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками. У разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції.

У відповідно до п. 4.2 розділу IV Положення №336 підрозділ податкової міліції при прийнятті рішення про організацію заходів із встановлення місцезнаходження платника податків обов'язково здійснює вихід за його адресою. У разі незнаходження за адресою платника податків необхідно: якщо платник податків зареєстрований за адресою жилого приміщення (квартири), опитати власника такого приміщення (квартири) (за згодою) щодо місцезнаходження за вказаною адресою платника податків, а також місцезнаходження посадових осіб платника податків, та оформити відповідно такі заходи (пояснення або рапорт); якщо платник податків зареєстрований за адресою приміщення, в якому розташовано виробництво, офіси тощо, необхідно опитати власника приміщення - орендодавця (за згодою) щодо оренди та місцезнаходження платника податків, вказаного у запиті (пояснення або рапорт). У разі встановлення, що засновники та посадові особи не пов'язані з утворенням та господарською діяльністю платника податків, підрозділ податкової міліції готує та передає керівнику органу ДПС службову записку та матеріали відповідно до вимог п. 2.3.1 Порядку взаємодії структурних підрозділів органів державної податкової служби під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом ДПА України від 22 лютого 2008 року №106 "Про організацію роботи юридичних підрозділів в органах державної податкової служби", із змінами.

Пунктами 4.3 - 4.5 та 4.8 зазначеного Положення встановлено, що за даними адресного бюро Міністерства внутрішніх справ України встановлюються місця реєстрації фізичних осіб та всіх посадових осіб, засновників платника податків (заходи оформити довідкою або рапортом). За необхідності співробітник податкової міліції звертається із письмовим запитом до відповідного структурного підрозділу органів ДПС про отримання інформації щодо джерел доходів засновників і керівників платника податків. За встановленими адресами здійснюються виїзди та опитуються засновники і керівники платника податків (за згодою) щодо фактичного місцезнаходження платника податків та документів фінансово-господарської діяльності (заходи оформити поясненням або рапортом). Кожний проведений захід оформлюється документально (довідкою або рапортом).

З аналізу вищезазначених норм права, вбачається, що процедура встановлення місцезнаходження платника податків передбачає проведення певних заходів співробітниками податкового органу за місцезнаходженням платника податків, його засновників та керівників.

Тобто , внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, у тому числі у зв'язку з поверненням державному реєстратору поштового відправлення, можливе у випадку неподання юридичною особою реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення.

Однак , матеріали справи не містять належних доказів вжиття всіх необхідних заходів, передбачених Положенням щодо встановлення місцезнаходження позивача (відсутні акти обстеження, пояснення свідків, докази виходу за адресою, рапорти тощо).

Також , матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача щодо розірвання договору про визнання електронних документів.

Враховуючи встановлені обставини у справи та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач розриваючи договір в односторонньому порядку, діяв з порушенням норм Інструкції від 10.04.2008 №233, ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, умов договору.

Колегія суддів зазначає, що як вбачається з технічного запису судового засідання, в ході розгляду справи, представником позивача, усно, позовні вимоги було змінено. Представник позивача просив визнати незаконними дії ДПІ у м. Сумах в частині односторонньої відмови від виконання договору №200720151 від 20.07.2015 про визнання електронних документів, що полягало в неприйнятті податкової звітності в електронному вигляді 20.03.2016 року. А стосовно другої вимоги, представником позивача, в судовому засіданні, було заявлено клопотання про відмову від вимоги, оскільки юридичну адресу ТОВ «Мега-соф» було змінено та було отримано нові ключі для укладання нового договору.

Відповідно до статті 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв ( тобто і в частині письмової форми). У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується .

Таким чином, заява (клопотання) про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, їх зміну може бути подана лише у письмовому вигляді.

Колегія суддів зазначає, що прийнявши уточнення (зміну) позову в усному вигляді, суд першої інстанції порушив ст. 137 КАС України, що потягнуло порушення ст. 11 КАС України.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Стосовно вимоги позову, щодо визнати незаконними дії ДПІ у м. Сумах в частині односторонньої відмови від виконання договору №200720151 від 20.07.2015 про визнання електронних документів, колегія суддів зазначає, що фактично дана вимога є вимогою стосовно визнання незаконним розірвання в односторонньому порядку договору №200720151 від 20.07.2015 про визнання електронних документів, оскільки відмова від виконання договору обумовлена його розірванням.

Також колегія суддів зазначає, що не прийняття податкових накладних, на що посилається позивач здійснюється ДФС України, а не відповідачем. Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивач та суд не конкретизує, яку саме звітність незаконно не прийнято, в зв'язку з чим не можливо встановити чи підписана така звітність діючим електронним підписом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням вимог ст. 11 КАС України колегія суддів зазначає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року підлягає скасуванню в частині прийняття рішення що до визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області, що полягають у відмові Товариству з обмеженою відповідальністю "Мега-соф" у прийнятті податкової звітності в електронному вигляді від 20.03.2016 року на підставі договору №200720151 від 20.07.2015 року про визнання електронних документів, оскільки дане рішення прийняте з порушенням ст. 137 КАС України. Судом прийнято рішення щодо позовних вимог які заявлені з порушення норм КАС України.

Тому підлягає скасуванню.

Однак враховуючи, що вимоги позову, щодо визнати незаконними дії ДПІ у м. Сумах в частині односторонньої відмови від виконання договору №200720151 від 20.07.2015 про визнання електронних документів фактично є і вимогою стосовно визнання незаконним розірвання в односторонньому порядку договору №200720151 від 20.07.2015 про визнання електронних документів, те що на момент розірвання електронні ключі були діючими, а підстави розірвання в зв'язку з зміною місця реєстрації були відсутні, з урахуванням приписів ст. 11 КАС України , колегія суддів вважає можливим задовольнити позов частково, визнавши протиправним розірвання в односторонньому договору №200720151 від 20.07.2015 про визнання електронних документів

Щодо другої вимоги позову, колегія суддів враховує пояснення представника позивача надані під технічний засіб у суді першої інстанції, та зазначає, що вони є передчасні, оскільки на момент подання позову були відсутні підстави вважати, що відповідач після визнання незаконним розірвання договору буде заперечувати проти його пролонгації.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми процесуального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням необхідності скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позову, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до ст. 94 КАС України вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у половинному розмірі.

Керуючись ст.ст.41, 94, 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст., 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2016р. по справі № 818/1235/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати протиправним одностороннє розірвання договору №200720151 від 20.07.2015 про визнання електронних документів Державною податковою інспекцією у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-соф" 689 грн. 00 коп. грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_1 ОСОБА_3
Повний текст постанови виготовлений 22.05.2017 р.