Справа № П/811/457/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року Справа № П/811/457/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі колегії: головуючого - судді Хилько Л.І., суддів Притули К.М. та Брегея Р.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агростандарт Сервіс" (далі - позивач) до Кропивницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (відповідач1), Державної фіскальної служби України (відповідач2) про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом і просить, з урахуванням уточнення (зміни) позовних вимог (а.с.5-7), визнати протиправною бездіяльність щодо не прийняття та не реєстрації податкової накладної № 10 від 28.02.2017 року, складеної на направленої на реєстрацію 15.03.2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних; та визнати податкову накладну № 10 від 28.02.2017 року такою, що прийнята та зареєстрована 15.03.2017 року о 22:10:35 год..

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що такої підстави для відмови у прийнятті та реєстрації податкових накладних як "Можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності" не передбачено чинним законодавством, тому при відсутності інших підстав для відмови у реєстрації, податкова накладна вважається такою, що зареєстрована у Єдиному державному реєстрі податкових накладних протягом операційного дня, тобто датою і часом її фактичного надіслання на реєстрацію.

Представники відповідачів подали суду заперечення проти позову, згідно яких просили відмовити в його задоволенні (а.с.28, 49).

Дослідивши наявні в справі документи, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агростандарт Сервіс" зареєстроване як юридична особа (а.с.11), перебуває на податковому обліку в Кропивницькій (Кіровоградській) ОДПІ як платник податків за основним місцем обліку.

Встановлено, що між Кіровоградською ОДПІ та ТОВ "Агростандарт Сервіс" укладено Договір про визнання електронних документів від 11.01.2017 р. №11012017, який згідно квитанції №2 прийнято позитивно та зареєстровано (а.с.22-23зв.).

Дане не спростовано відповідачем по справі та також підтверджено Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області (а.с.25, 42-43, 44-45).

Враховуючи вказане суд вказує, що орган ДФС взяв на себе зобов'язання забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків - ТОВ "Агростандарт Сервіс", у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів припинення вказаного вище Договору.

Так, з метою реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) позивачем було подано 15.03.2017 до єдиного вікна подання електронної звітності ДПА засобами телекомунікаційного зв'язку податкову накладну № 10 від 28.02.2017 р. на загальну суму 18 020 667,28 грн., в т.ч. ПДВ 3 003 444,55 грн., виписану ФГ "МІФ" (а.с.21).

Однак, згідно квитанцій № 1 від 15.03.2017 податкова накладна №10 від 28.02.2017 доставлена до центрального рівня ДПА України та не прийнята у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.08 №233, а саме: . Можливо, припинено Договір про визнання електронної звітності" (а.с.9).

Вищевказані обставини й стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно абз.1 пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно абз.3-4 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Абз.9 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачає, що якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Згідно із абз.11 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Отже, реєстрація податкової накладної в ЄРПН є обов'язком постачальника товарів чи послуг. При цьому, вказаному обов'язку кореспондує обов'язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку - продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п.9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. № 1246 (далі - Порядок), причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України(для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, законодавство визначає виключні підстави для відмови у прийнятті податкової накладної.

Натомість, у даному випадку, податкову накладну № 10 від 28.02.2017 було не прийнято у зв'язку із незрозумілою помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: . Можливо, припинено Договір про визнання електронної звітності" (а.с.9). Однак, не вказано в чому ж саме полягає порушення Інструкції № 233 від 10.04.2008 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність чітко визначених законом підстав для відмови у прийнятті та реєстрації податкової накладної №10 від 28.02.2017, тому остання оформлена відповідно із п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України. При цьому, доказів, які б підтверджували, що в ЄРПН вже зареєстрована вказана податкова накладна з такими ж реквізитами або ж доказів порушення вимог щодо наявності сум податку, обчисленої відповідно п.200-1.3 ст.200-1 ПК України, відповідач суду не надав.

При цьому, з поданих до суду доказів вбачається, що позивач мав право зареєструвати у ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування, станом на 15.03.2017, на 10 902 169,31 грн. (а.с.47). Однак, в період з 17.01.2017 р. по 17.03.2017 р. усі 30 документів, надісланих позивачем на реєстрацію до ЄРПН (в т.ч. подані 15.03.2017 р.), не були прийняті органами ДФС (а.с.42-43).

Також, відсутні докази того, що податкова накладна містять помилки під час її заповнення або ж докази розірвання Договору про визнання електронних документів від 11.01.2017 р. №11012017 (станом на 15.03.2017 р. та на день розгляду справи), який оброблений позитивно та зареєстрований. При цьому, доводи відповідача, викладені у поданому запереченні, не слугували підставою для відмови у реєстрації податкової накладної згідно із квитанцією, а такі підстави не визначені і Порядком від 29.12.2010 р. № 1246.

Отже, суд дійшов висновку про протиправну відмову у прийнятті податкової накладної.

Крім того, згідно наявних в справі доказів вбачається те, що Договір про визнання електронних документів від 11.01.2017 р. № 11012017, після його позитивної обробки та перегляду реєстрації в якості суб'єкта електронного документообігу на рівні Кіровоградської ОДПІ, знаходиться в стані, що вимагає підтвердження статусу суб'єкта електронного документообігу (а.с.42-43). Також вказано про проведення заходів щодо унеможливлення розповсюдженню сумнівного податкового кредиту (а.с.50).

Однак суду не надано доказів вчинення позивачем порушення податкового законодавства; доказів того, що відносно позивача надходила негативна податкова інформація; внесення до ЄДРС відносно ТОВ відомості по кримінальному провадженню і проведення досудових розслідувань; доказів наявності ознаку фіктивності щодо ТОВ в базах даних ДФС та віднесення його до жодної категорії уваги.

Відповідно до ст.ст. 46-51, 201 Податкового кодексу України встановлений обов'язок платника податку скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, подавати контролюючому органу податкову звітність у вигляді податкових декларацій або розрахунків та кореспондуюче йому право платника подавати таку звітність засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно до статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ-документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом.

Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах.

За правилами ст. 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України "Про подання електронної податкової звітності від 10.04.2008 р. №233 визначено загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису. Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді. У додатку 1 до Інструкції № 233 міститься примірний договір про визнання електронних документів, який укладається платником та контролюючим органом для врегулювання правовідносин з приводу визнання податкової звітності платника в електронному вигляді.

Згідно вимог пункту 4 розділу 6 примірного договору орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Таким чином, законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; або зміна ним місця реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, аналогічні підстави розірвання Договору від 11.01.2017 р. № 11012017 були прописані в розділі 6 Договору. Однак, відповідачем не надано до суду жодних доказів того, що платник податків не надав нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих та (або) змінив своє місце реєстрації. Натомість, чинним законодавством не визначено будь-яких інших підстав для розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів.

Також, договір про визнання електронної звітності є адміністративним договором у розумінні п.14 ч.1 ст.3 КАС України. Адміністративний договір є договором в загальному розумінні, а тому на порядок укладання та розірвання такого договору розповсюджується дія норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в т.ч. щодо підстав його розірвання.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, призупинення, так само і розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів з підстав не визначених як самим Договором так і статтею 651 Цивільного кодексу України не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Суд зазначає, що Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Вказана податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Отже, відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН впливає на правовий стан платників податків. Так, покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 р. № 1486/12/13-13, визнання неправомірним неприйняття податкової накладної для реєстрації тягне настання наслідків, передбачених у п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Отже, податкова накладна вважається прийнятою протягом того операційного дня, коли вона була надіслана платником податків для реєстрації. Зважаючи на викладене, резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою і зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати). Застереження щодо конкретної дати, з якої податкова накладна є прийнятою і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, поряд із визнанням протиправним власне неприйняття податкової накладної для реєстрації, є правомірним з огляду на приписи абзацу десятого частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вказане, податкові накладні вважаються прийнятими та зареєстрованими в ЄРПН у день їх фактичного надходження до центрального рівня ДПС України.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України суд присуджує на користь позивача всі здійснені документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3200 грн. (а.с.4а) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - ДФС України.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті та реєстрації податкової накладної № 10 від 28.02.2017 року.

Податкову накладну № 10 від 28.02.2017 р., складену товариством з обмеженою відповідальністю "Агростандарт Сервіс" (код 40146702) визнати такою, що прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання - 15.03.2017 року в 22:10:35 год..

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити товариству з обмеженою відповідальністю "Агростандарт Сервіс" (код - 40146702) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір в сумі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп..

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: Л.І. Хилько

Судді: К.М. Притула

Р.І. Брегей