Справа № 750/2925/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2925/17
Провадження № 2-а/750/581/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

із секретарем Юрченко І. В. ,

за участю позивача, представника відповідачів Сіндєєвої В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора № 1 БУПП у м. Чернігові ДПП лейтенанта поліції Білоножко Владислава Валерійовича та інспектора роти № 1 БУПП у м. Чернігові ДПП молодшого лейтенанта поліції Шестака Олександра Віталійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії інспектора патрульної поліції Білоножка В. В., який склав постанову № 072343 про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 17.03.2017 року за адресою АДРЕСА_1, про визнання протиправними дії інспектора патрульної поліції Шестака О. В., який склав постанову № 072363 про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 17.03.2017 року за адресою АДРЕСА_1, скасування постанов інспекторів Білоножка В. В. та Шестака І. Л. до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ст.. 36, а також ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності вимог Правил дорожнього руху України не порушував. Крім того вказував на те, що інспектором патрульної поліції при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення було порушено вимоги чинного законодавства та не забезпечено дотримання його прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім того зазначив, що справу було розглянуто за місцем зупинки транспортного засобу, а не за місцем вчинення правопорушення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідачів в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, надала диск із відео фіксацією обставин справи.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

17.03.2017 року о 13 год 03 хв. Позивач був зупинений відповідачами за те, що керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Чернігові по вул.. Пирогова, не виконав вимоги д.з. 3.21 «В'їзд заборонено» та здійснив зустрічний рух на ділянці дороги з одностороннім рухом, чим порушив вимоги п. 8.4 «в». Із наданої відео фіксації представником відповідача вбачається, що автомобіль, схожий на автомобіль позивача здійснює рух в м. Чернігові по вул.. Пирогова, без дотримання вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», тобто здійснює зустрічний рух на ділянці дороги з одностороннім рухом. Однак оскільки, відповідачі на патрульному автомобілі були на досить великій відстані від цього автомобіля, номерні знаки автомобіля не були зафіксовані на камері, а враховуючи те, що вказаний автомобіль вийшов із поля зору камери відповідачів на деякий час, у зв'язку із тим що повернув праворуч, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні цього правопорушення не доведена, так як всі сумніви тлумачаться на користь позивача. Постанова серії АР № 072343 від 17.03.2017 року підлягає скасуванню через недоведеність вини позивача у вчиненому правопорушенні.

Як вбачається із відео фіксації обставин справи, позивач відмовився надавати на вимогу відповідача Шестака О. В. посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на цей транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. п. 2.1 «а», 2.1 «б», 2.4, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Дані обставини підтвердженні належним доказом - відео фіксацією обставин справи.

Інспектором патрульної поліції роти № 1 БУПП в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Шестаком О. В. було розглянуто справу про адміністративне порушення та винесено постанову серії АР № 072363, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122, 126 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд доходить висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР на місці вчинення такого правопорушення. А тому дії патрульних поліцейських стосовно розгляду справи на місці вчинення правопорушення є законними.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням даного Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. а,б,ґ 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху, а також якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, тощо.

Оскільки відповідачі позивач був зупинений у відповідності до ст.. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та не не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, постанова серії АР № 072363 є законною.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі, про адміністративні правопорушення передбачені ст. 126 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже представником відповідачів належним чином спростовані доводи позивача та надано беззаперечний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП, а саме: відеозапис, на якому зафіксовано саме момент його вчинення.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 072343 від 17.03.2017 року про притягнення до адміністравтиної відповідальності ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя