Справа № 569/342/17
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кучина Н.Г.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА
іменем України

"18" травня 2017 р. Справа № 569/342/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Котік Т.С.
суддів: Жизневської А.В.
Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

позивача та його представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "28" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, третя особа - Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України та просив визнати протиправними дій відповідача щодо не призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також, позивач просив зобов`язати відповідача призначити пенсію, , встановити дійсність записів 19 та 21 в трудовій книжці про періоди роботи з 02.01.1997 року по 30.04.1997 року та з 21.05.1997 року по 30.10.1998 року в редакції газет "Рівне" та "Рівне Плюс", а також відшкодувати моральну шкоду та кошти на правову допомогу.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині відмови щодо призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії А з 02 вересня 2016 року.
Скасовано Рішення Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 15.12.2016 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 7620 (сім тисяч шістсот двадцять) гривен, що складаються із витрат пов`язаних із розглядом справи ( витрати на правову допомогу).
В апеляційній скарзі Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що після досягнення 50 років, позивач, протягом жовтня- листопада, 01.12.2016 та повторно 07.12.2016 та 12.12.2016 звертався до відповідача із заявами про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Листом від 15 грудня 2016 року відповідач відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку у зв`язку з тим, що документально не підтверджено факт його роботи у зоні відчуження.
Саме вказані обставини стали підставою для звернення до суду.
Суд першої інстанції, перевіряючи дії та рішення відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що відповідач діяв протиправно.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Зокрема, цією статтею передбачено, що особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів пенсія надаються із зменшенням пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на 10 років.
Абзацом 7 пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (в редакції з 29.08.2014 року) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме - зниження пенсійного віку, додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У випадку неможливості подання довідки за формою № 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження, а саме, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати із обов`язковим зазначенням населеного пункту, де особа працювала.
Згідно з листом Пенсійного фонду України особам, які були призвані на військові збори та про яких відсутні дані в Державному архіві Міністерства оборони України і які не мають первинних документів, підставою для призначення пенсії зі зниження пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" можуть слугувати копії військових квитків (завірені в установленому порядку), в яких містяться дані про участь осіб у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зазначенням відомостей про періоди перебування у 30-кілометровій зоні.
Згідно ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Зазначена обставина не оспорювалася представником відповідача в судовому засіданні та підтверджується дослідженим судом посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 виданим Рівненською облдержадміністрацією 28.07.2016 року.
Крім того, дана обставина підтверджується довідкою Рівненського міського військового комісара № 281 від 03.06.1991 року, якою підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно приймав участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 28.04.1986 по 27.05.1986 року, що підтверджується наказом командира військової частини № 108 від 28.04.1986 року та довідкою № 9/205 від 20.07.1995 року Рівненського міського військового комісара, де значиться, що ОСОБА_1 з 28.04.1986 по 27.05.1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження та військовим квитком ( а.с. 10,11,12).
Архівною довідкою № 281 від 03.06.1991, виданою військовою частиною № НОМЕР_2 та довідкою №1/203 від 26.07.1995, виданою Рівненським міським військовим комісаріатом., відображено відомості, що ОСОБА_1 дійсно з 26.04.1986 р. по 27.05.1986 р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження ( а.с. 10,11).
Зі змісту військового квитка на сторінці 7 у розділі 18 зазначено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період 28.04.1986р. по 27.05.1986р. та отримав дозу радіаційного опромінення 28 ренген ( а.с. 12).
З наданих позивачем документів вбачається, що він перебував у зоні відчуження не менше ніж один робочий день в період з 28.04.1986 року по 27 травня 1986 року, де виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто, до 1 липня 1986 року він перебував в зоні відчуження 30 календарних днів, тоді як Законом передбачено "незалежно від кількості робочих днів".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання дій відповідача протиправними, зобов`язання призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та скасування Рішення Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 15.12.2016, адже встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг віку понад 50 років, він набув право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Судом першої інстанції допитавши свідка було встановлено, що позивач протягом жовтня-листопада 2016 року неодноразово звертався до Пенсійного фонду для можливості подачі заяви для призначення пенсії, однак працівниками управління в усній формі йому було відмовлено в прийомі заяви. 01.12.2016 ОСОБА_1 дана заява була надіслана поштою (а.с. 43) в межах необхідного строку.
З огляду на вищезазначене, коли встановлено протиправну бездіяльність відповідача, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо задоволення позову в частині часу призначення пенсії, а саме з 02 вересня 2016 року.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення в частині задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави, визначені ст.202 КАС України, для скасування судового рішення в названій частині відсутні.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо розміру судових витрат, які стягнуто на користь позивача за надання правової допомоги.
Виходячи з положень частин 1, 2, 4 статті 94 КАС України компенсація витрат на правову допомогу - це надана нормами Кодексу перевага фізичним та юридичним особам - Позивачам у справі, оскільки суб`єкт владних повноважень може компенсувати лише витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Частиною 2 статті 16 КАС України передбачено, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.
Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання правової допомоги ( а.с. 37).
ОСОБА_2 є фахівцем у галузі права та згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців здійснює діяльність у сфері права ( а.с.39).
Позивач по справі фактично поніс витрати на таку правову допомогу за договором і існують документальні підтвердження зазначених обставин, що стверджується розрахунком витрат, пов`язаних з правовою допомогою та квитанцією до прибуткового касового ордера ( а.с. 38-40).
Однак, надаючи оцінку розрахунку, який міститься в справі, суд першої інстанції не звернув уваги, що наданий розрахунок не відповідає фактичним обставинам справи.
За змістом статті 1 Закону України від 20.12.2011 р. № 4191-УІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу:
у судовому засіданні;
під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням;
під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Розраховуючи характер правової допомоги, а саме, представництво інтересів в суді - 3 години, суд не звернув уваги, що судові засідання тривали меншу кількість часу (01.02.2017 - 15 хв., 08.02.2017 - 45 хв. та 28.02.2017 - 1 год.), а тому відшкодуванню підлягає 1600х40%х2=1280 грн., а не 1920 грн.
Також, зазначений документальний супровід справи в суді - 4 год. не підтверджено належними доказами. З матеріалів справи вбачається, що докази по справі та клопотання заявлялися представником в судовому засіданні під час розгляду справи, що охоплюється часом представництва інтересів в суді, а ознайомлення з матеріалами справи охоплюється розрахунком наданих послуг при вивченні та правовому аналізі справи.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає сума 4 420 грн. (7620-640-2560), яка підтверджена належними доказами та відповідає приписам зазначеного вище Закону, а тому судове рішення у названій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового - про відшкодування на користь позивача 4 420 грн. судових витрат пов"язаних з наданням правової допомоги.
Судове рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, а тому не є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "28" лютого 2017 р. скасувати в частині стягнення судових витрат та прийняти нову.
Стягнути з Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 4420 (чотири тисячі чотириста двадцять) гривень, що складаються із витрат пов`язаних із розглядом справи ( витрати на правову допомогу).
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Яворницького,34,м.Рівне,33001
4-третій особі: Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації - вул.Словацького, 1,м.Рівне,33000
5- представник позивача: Тихончук Л.Х вул.Бічна,буд.12, м.Рівне, 33001 ,,