Справа № 808/295/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року (о 15 год. 15 хв.) Справа № 808/295/17 Провадження № м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про накладення штрафу на позивача за порушення законодавства про рекламу №000002 від 15.08.2016.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмовому поясненні, а також додаткові усні пояснення. Зазначають, що про накладення штрафу стало відомо 05.01.2017 при отриманні позивачем листа від ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області з копією адміністративного позову з додатками про стягнення штрафних санкцій. Вказують, що ніяких вимог ні усних, ні письмових щодо надання документів та надання пояснень щодо порушення законодавства про рекламу та пояснення щодо вартості розповсюдженої реклами позивач не отримував, тому пояснення не писав і документи не надавав. Пояснюють, що в нежитловій будівлі, що належить позивачу та його дружині ОСОБА_3 за адресою: м. Бердянськ, проспект Азовський, буд. 57 дійсно знаходиться магазин «Еркер», де здійснюють свою підприємницьку діяльність 2 субєкта підприємництва: ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3, при цьому позивач здійснює роздрібну торгівлю тільки алкогольними та тютюновими виробами, а його дружина здійснює роздрібну торгівлю іншими продуктами харчування. Тобто ніякого відношення до торгівлі морозивом, яке зображено на виносній конструкції, що є на фото, додане до протоколу ФОП ОСОБА_1 не має, а також жодних договірних відносин з фірмою, що поставляє морозиво в роздрібну торгівлю. Вважають, що не має ніяких обєктивних, переконливих, беззаперечних доказів того, що на фото, яке долучено до Протоколу №000007 про порушення законодавства про рекламу від 28.07.2016 є конструкція, що належить та розповсюджується позивачем, а тому не маючи у власності чи у користуванні зображеної на фото конструкції ФОП ОСОБА_1 і не повинен був брати якісь дозвіл на її розміщення. Таким чином, на думку позивача та його представника, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття оскаржуваного рішення, оскільки не надано доказів розміщення реклами саме позивачем. Крім того, пояснюють, що протокол про порушення законодавства про рекламу позивачем підписано, оскільки посадові особи ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області пояснили, що ніякої відповідальності, крім припису з вимогою прибрати рекламу не буде, ніяких документів нікуди подавати не треба та на засідання в м. Запоріжжя їхати також не треба. Додатково посилаються на приписи п. 14.7 Порядку розміщення обєктів зовнішньої реклами в м. Бердянськ, затвердженого рішенням шістдесят першої сесії Бердянської міської ради VI скликання від 30.07.2015 №10, та вважають, що тимчасова виносна конструкція типу «штендер» не потребує отримання дозволу на її розміщення. На підставі викладеного, вважають спірне рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, у судовому засіданні 22.03.2017 надав суду заперечення проти адміністративного позову, у яких зокрема, зазначає, що виявлення ознак порушення законодавства про рекламу ані ОСОБА_2 України «Про рекламу», ані інші акти законодавства не повязують із проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю. Оформлення таких документів, як акти перевірок, направлення на перевірку, повідомлення про перевірку, законодавством про рекламу не передбачено. Також зауважує, що Законом про рекламу, на відміну від Закону України «Про захист прав споживачів», органам у справах захисту прав споживачів не надано право здійснювати планові та позапланові заходи державного нагляду: перевірки, ревізії, огляди, обстеження та інші подібні дії. Посадові особи Держпродспоживслужби та її територіальні органи, які розглядають справу про порушення законодавства про рекламу, мають право лише на отримання документів, усних чи письмових пояснень, відео- та звукозаписів, а також іншої інформації, яка стосується порушень законодавства про рекламу. Пояснює, що виходячи із визначення терміну «реклама», наведене у статті 1 Закону, відповідач здійснює контроль за розповсюдженням саме інформації, а не перевіряє господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами. З огляду на зазначене вище, вказує, що відповідачем при здійсненні контролю за розповсюдженням інформації було встановлено саме розповсюджувача цієї інформації, а ні субєкта господарської діяльності, який здійснює виготовлення та розповсюдження морозива «Гран-Прі» торгової марки «Ласунка». Вважає, що з наявного в матеріалах справи протоколу про порушення законодавства про рекламу від 28.07.2016 №000007 вбачається, що відповідачем дотримано вимоги Порядку щодо процедури фіксування порушення законодавства про рекламу, при цьому, означений протокол містить відомості про належність тимчасової рекламної конструкції ФОП ОСОБА_1, фото якої додається. Крім того, вказує на ту обставину, що протокол не містить заперечень позивача, який був присутнім при встановленні факту порушення та ознайомлений з текстом протоколу та з текстом повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, що у своїх сукупності свідчить, що останній був обізнаний про те, що саме він є власником тимчасової виносної рекламної конструкції, а також про те, що ним допущено порушення Закону України «Про рекламу» та отримана власноруч вимога щодо надання документів та пояснень про порушення законодавства про рекламу та щодо вартості розповсюдженої реклами. Вважає необґрунтованими доводи позивача, що вивіска чи табличка з інформацією, що розміщена біля входу в таке приміщення не вважається рекламою, оскільки згідно змісту експонованої інформації на спеціальній виносній конструкції , яка зафіксована на фотознімках, остання містить інформацію про ТМ «ласунка», тому не може вважатись вивіскою або табличкою у розумінні ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», що також підтверджується експертним висновком Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська рекламна коаліція» №04-03/17.

Представник відповідача у попередніх судових засіданнях проти позову заперечував із підстав, наведених у наданих суду запереченнях. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У дане судове засідання представник відповідача не зявився, проте 10.05.2017 надав суду заяву (вх. №13171) про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області 29.05.1995, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

28 липня 2016 року головним спеціалістом ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_4 складено протокол про порушення законодавства про рекламу №000007, в якому встановлено порушення ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме: по вул. Азовська, 57 в м. Бердянську біля магазину «Еркер» розташована виносна рекламна конструкція без дозволу виконавчого комітету міської ради (фото додається). Тимчасова рекламна конструкція належить ФОП ОСОБА_1

Із протоколом про порушення законодавства про рекламу №000007 від 28.07.2016 ознайомлено позивача особисто, примірник протоколу отримано, про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу. Із повідомленням про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, призначеним на 15.08.2016 о 10 год. 00 хв., також ознайомлений позивач особисто під підпис, в листі запропоновано надати належним чином завірені копії документів (договір на виробництво/виготовлення реклами, довідку про вартість, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), що підтверджують вартість розповсюдженої реклами, рекламодавцем/розповсюджувачем якої є ФОП ОСОБА_1

На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 28.07.2016 №000007 в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області 28 липня 2016 року вирішено розпочати справу про порушення законодавства про рекламу відносно позивача.

15 серпня 2016 року відповідач прийняв рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №000002, яким за порушення ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» на позивача накладено штраф у розмірі 5083,00 грн.

Зазначене рішення було надіслано на адресу ФОП ОСОБА_1 16.08.2016 та вручене поштою під розписку йому особисто 23.08.2016, про що свідчить лист від 04.05.2017 №23-13-73 Запорізької дирекції ПАТ «Укрпошта».

05 січня 2017 року ФОП ОСОБА_1 отримано від ГУ Держпродспоживслужби у Запорізькій області адміністративний позов про стягнення штрафних санкцій у розмірі 5 083,00 грн.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від №000002 від 15.08.2016 протиправним позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо правомірності проведення відповідачем перевірки та складання протоколу про порушення законодавства про рекламу, суд зазначає наступне.

Засади рекламної діяльності в Україні визначає ОСОБА_2 України «Про рекламу» №270/96-ВР від 03.07.1996 (надалі ОСОБА_2 № 270/96-ВР), який регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

За приписами частини першої статті 26 Закону України №270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

10 вересня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади"(далі - Постанова № 442), абзацом 2 пункту 1 якої передбачено утворити Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фіто санітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.

Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров'я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері (пункт 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №667 від 02.09.2015).

Відповідно до пункту 2 вказаного Положення Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження (підпункт 9 пункту 4 Положення).

Вищезазначені повноваження знайшли своє відображення у Положенні про ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, затверджене Наказом від 25.02.2016 №11 Держпродспоживслужби, відповідно до пункту 1 якого воно є територіальним органом Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів вищого рівня та їй підпорядковане.

При цьому, Законом, який регулює відносини, які пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України є ОСОБА_2 №270/96-ВР, а нормативним документом, що регулює питання накладення уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальними органами в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав), є Постанова Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004, якою затверджений Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що при здійсненні контролю та моніторингу за дотриманням вимог законодавства про рекламу відповідач правомірно керувався Законом №270/96-ВР та Постановою Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004, які є спеціальними нормативними актами в сфері виробництва, розповсюдження та споживання реклами на території України.

Право відповідача на складання протоколу підтверджується наведеним вище Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, який регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав.

Пунктом 9 вказаного Порядку №693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 12 Порядку №693 справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці.

Згідно з пунктом 16 Порядку №693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, наведеними вище нормами права підтверджується наявність повноважень у відповідача на здійснення заходів щодо контролю за додержанням законодавства про рекламу.

Судом встановлено та позивачем не заперечене, що із протоколом про порушення законодавства про рекламу №000007 від 28.07.2016 та із повідомленням про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, призначеним на 15.08.2016 о 10 год. 00 хв., ознайомлено позивача особисто під підпис, примірник протоколу останнім отримано, у вказаному листі запропоновано надати належним чином завірені копії документів (договір на виробництво/виготовлення реклами, довідку про вартість, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), що підтверджують вартість розповсюдженої реклами, рекламодавцем/розповсюджувачем якої є ФОП ОСОБА_1

Ураховуючи викладене, суд погоджується із доводами представника відповідача щодо обізнаності позивача про встановлені порушення Закону № 270/96-ВР, час та дату розгулу справи про порушення законодавства про рекламу, а також вимог щодо надання документів та пояснень з цього приводу, що доводами позовної заяви не спростовано.

Щодо встановленого відповідачем порушення позивачем вимог частини першої статті 16 Закону України «Про рекламу» суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 1 Закону № 270/96-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях-рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг (абзац 6);

реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару (абзац 11).

Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що розміщена інформація не є рекламою з огляду на наступне.

За змістом її тексту спірна конструкція має ознаки реклами та підпадає під регулювання частини третьої статті 9 Закону № 270/96-ВР, що також підтверджується Експертним висновком №04-03/17 експертної комісії при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнська рекламна коаліція». Згідно змісту експонованої інформації на спеціальній виносній конструкції, яка зафіксована на знімках, остання містить інформацію про ТМ «Ласунка», тому не може вважатися вивіскою або табличкою у розумінні частини шостої статті 9 Закону № 270/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 16 вказаного Закону розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюють та визначають Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 (надалі Типові правила), згідно з абзацом 3 пункту 2 яких виконавчий орган ради - виконавчий комітет сільської (сільський голова), селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міськдержадміністрації.

Дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці (абзац 4 пункту 2 Типових правил).

Місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надається розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою) (абзац 5 пункту 2 цих Правил).

Спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами (абзац 7 пункту 2 Типових правил).

Абзацом 1 пункту 3 Типових правил встановлено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Відносини, що виникають у звязку з розміщенням зовнішньої реклами у м. Бердянську, та порядок надання дозволу на розміщення реклами регулює й визначає Порядок розміщення обєктів зовнішньої реклами в м. Бердянську, затверджений рішенням шістдесят першої сесії Бердянської міської ради VI скликання №10 від 30.07.2015 (далі Порядок розміщення).

Згідно з пунктом 13.18 розділу 13 Порядку розміщення, тимчасові виносні рекламні конструкції не потребують отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у разі, якщо вони мають габарити не більш ніж 0,9 х 0,7 м.

Тимчасові виносні рекламні конструкції можливо встановлювати тільки під час роботи субєкта господарювання та розміщувати безпосередньо біля входу, у межах відведеної земельної ділянки. Забороняється розміщувати тимчасові виносні конструкції у пішохідній зоні.

Крім того, у відповідності до пункту 14.7 вказаного Порядку «штендери» можуть мати горизонтальну проекцію не більше ніж 1 мІ та площу кожної сторони зображення, що значно не перевищує 1 мІ; одержання дозволу на розміщення тимчасової виносної конструкції не здійснюється (пп. 14.7.1).

Разом із цим, дослідженням протоколу про порушення законодавства про рекламу №000007 від 28.07.2016 встановлено, що в ньому не відображено інформації про розміри тимчасової виносної рекламної конструкції, що на думку відповідача належить ФОП ОСОБА_1 Доказів того, що тимчасова виносна конструкція, розміщена позивачем має розміри більш ніж 0,9 х 0,7 м відповідачем суду не надано, а тому у відповідності до приписів Порядку розміщення обєктів зовнішньої реклами в м. Бердянську означена виносна рекламна конструкція не потребує дозволу виконавчого комітету міської ради.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що за адресою м. Бердянськ, проспект Азовський, буд. 57 здійснює свою господарську діяльність також ОСОБА_3, яка зареєстрована фізичною особою-підприємцем 16.05.2003 виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В02 №779370 від 13.01.2009. Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23630304 від 20.08.2009, наданим позивачем до матеріалів справи, ціле убудоване приміщення загальною площею 69,1 кв. м, яке розташоване за адресою Запорізька області, м. Бердянськ, пр. Леніна (Азовський)/вул. Мазіна, буд. 1, належить на праві спільної сумісної форми власності позивачу та ОСОБА_3

Як пояснив позивач у судовому засіданні, у магазині «Еркер» він здійснює лише роздрібну торгівлю тютюновими та алкогольними виробами на підставі виданих ліцензій від 09.02.2016 №08-22-29434 №08-22-294333, а тому не має жодного відношення до розміщення та розповсюдження реклами морозива «Гран-Прі» торгової марки «Ласунка».

На спростування повідомлених позивачем обставин відповідачем не надано та не наведено жодного доказі.

За таких підстав, суд вважає, що відповідачем не доведено суду факту порушення позивачем приписів частини першої статті 16 Закону № 270/96-ВР.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про накладення штрафу на позивача за порушення законодавства про рекламу №000002 від 15.08.2016 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частинами першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за порушення законодавства про рекламу №000002 від 15.08.2016.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривен) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак