Справа № 826/10215/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Грибан І.О. Собківа Я.М. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, третя особа: Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, третя особа: Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якому просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; - зобов'язати відповідача скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацій земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; - зобов'язати відповідача скасувати в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу належить на праві приватної власності нежитлове приміщення загальною площею 742 кв.м. по вул. Єлизавети Чавдар, № 1-3 (один - літ. «З») у Дарницькому районі м. Києва, що підтверджується Договорами купівлі-продажу від 07.10.2013р. № 1275, 1278.

01.06.2016р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із заявою про скасування в Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацій земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Головним управління Держгеокадастру у м. Києві листом від 10.06.2016р. № 31-26-7777,21-8017/2-16 повідомлено позивача про відмову в скасуванні запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Позивач, вважаючи дії Головного управління Держгеокадастру у м. Києві протиправними та такими, що порушують його права, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру врегульовано Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011р. № 3613-VI (далі - Закон № 3613).

Статтею 1 Закону № 3613 визначено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 6 Закону № 3613).

Частиною 2 ст. 7 Закону № 3613 встановлено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, крім іншого, належить здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 Закону № 3613).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 3613, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 3613, земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування (ст. 1 Закону № 3613).

В силу ч. 1 ст. 11 цього Закону, відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Згідно ст. 15 Закону № 3613, до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на підставі рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23.06.2011р. «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві», використовує паркувальний майданчик за адресою: АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м. Києва.

18.04.2013р. Київською міською радою прийнято рішення № 214/9271 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м. Києва для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури».

В 2013 році до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від ТОВ «Родіс Компані» надійшов на погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2900 га в короткострокову оренду на 5 років Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м. Києва.

Водночас, Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві було розглянуто, у відповідності до положень статті 186-1 Земельного кодексу України, зазначений проект землеустрою та надано висновок про погодження від 23.10.2013 р. № 4147 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

05.11.2013р. Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держземагенства у м. Києві здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2900 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Цільове призначення - для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було придбано нерухоме майно (будівлі) 07.10.2013р., згідно Договорів купівлі-продажу: № 1275, 1278, в той час, як Київською міською радою 18.04.2013р. прийнято рішення № 214/9271 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м. Києва для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури», тобто третій особі було раніше надано дозвіл на розробку проектної документацію на земельну ділянку ніж позивач придбав нерухоме майно.

При цьому, позивач звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Київтранспартксервіс» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради № 214/9271 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м. Києва для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури».

Однак, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у даній справі ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції помилково зазначено про наявність копії вказаної постанови суду в матеріалах справи, оскільки матеріали справи вказаної постанови суду не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Позивач стверджує, що зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 розташована в межах іншої земельної ділянки або її частини.

Тобто, зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 повинна перебувати в межах або перетинати іншу земельну ділянку, яка є сформованою та зареєстрованою у відповідності до положень чинного законодавства.

Однак, позивачем не надано жодних доказів невідповідності інформації про земельну ділянку третьої особи, що міститься у Державному земельному кадастрі, в той час, як відповідачем надано скріншот земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, з якого вбачається, що спірна земельна ділянка не накладається на межі земельної ділянки позивача.

Крім того, на підтвердження вищезазначеного, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником відповідача надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НОМЕР_2, дата формування 16.05.2017р.

Доводи та посилання апелянта на лист ТОВ «Деметра Плюс», який містив, також, порівняльний план земельних ділянок Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м. Києва, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказаний лист складений суб'єктом господарської діяльності та, в розумінні ст. 70 КАС України, не є належним доказом на підтвердження того, що має місце накладення земельних ділянок одна на одну та на об'єкт нерухомості, що належить позивачу на праві приватної власності.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку НОМЕР_1, а тому, судом першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за вищевказаною адресою, правомірно було відмовлено позивачу.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання скасувати в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, колегія суддів, також, погоджується з висновком суду про їх відмову, оскільки зазначені позовні вимоги є похідними від попередніх вимог щодо визнання протиправних дій відповідача щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про вказану земельну ділянку.

Крім того, як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у місті Києві вчинити певні дії буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, якими суд не наділений.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Грибан І.О. Собків Я.М.

Повний текст ухвали виготовлено 22.05.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Грибан І.О.

Собків Я.М.