Справа № 814/805/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

11 травня 2017 року Справа № 814/805/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправним та скасування наказу від 20.03.2017 р. № 58 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національній поліції України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП від 20.03.17 № 58 о/с про його звільнення зі служби в поліції та поновлення на посаді інспектора Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що ГУНП в Миколаївській області незаконно поновило його на посаді, якої згідно штатного розпису вже не існувало та під час вирішення питання про його звільнення, йому не було запропоновано жодну з вакантних посад.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Тому, враховуючи неприбуття у судове засідання представника відповідача, та керуючись ч. 6 ст. 128 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

З листопада 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора управління кадрового забезпечення.

01.03.16 атестаційною комісією № 6 ГУНП в Миколаївській області ухвалене рішення про те, що ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

01.07.16 наказом начальника ГУНП в Миколаївській області № 148 о/с ОСОБА_1 звільнено з поліції через службову невідповідність, на підставі висновків атестаційної комісії № 6 від 01.03.16.

14.12.16 постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по адміністративній справі №814/1540/16 наказ № 148 від 01.07.16 визнано протиправним та скасовано, а ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора відділу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

25.01.17 наказом ГУНП в Миколаївській області № 19 о/с на виконання Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.16, позивача поновлено на роботі на посаді інспектора відділу управління кадрового забезпечення.

25.01.17 ОСОБА_1 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням тимчасових штатів або проведенням організаційних заходів.

20.03.17 наказом начальника ГУНП в Миколаївській області № 58 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.4 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

Відповідно до ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

За загальним правилом, під час вирішення адміністративних спорів з публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів, у цьому випадку Закону України "Про Національну поліцію". Але, у випадках не врегульованих спеціальним законодавством, підлягає застосування трудового законодавства.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 58 Закону, призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 62 Закону, поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на поліцейських.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

У цьому ж випадку, ніякої реорганізації у ГУНП в Миколаївській області не відбувалось. Замість 3263 посад тимчасового штату, уведено не меншу кількість посад постійного штату.

Встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом. Це зобов'язання ГУНП в Миколаївській області не виконало, трудові гарантії позивача як працівника порушені.

Окрім цього ч. 2 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачається право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З відкритих джерел відомо, що в органах національної поліції, є багато вакантних посад, як на території Миколаївської області, так і в інших регіонах України.

За поясненнями позивача, жодної іншої посади відповідачем йому не пропонувалось, від жодної посади він не відмовлявся.

Доказів відмови позивача від інших посад в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації відповідно до вимоги ч. 5 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", за якою переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до наданих заперечень та долучених до них доказів, суд вбачає, що підставами для звільнення позивача є не реорганізація та скорочення штатів, а наявність стосовно нього висновку атестаційної комісії від 01.03.16 про те, що ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Але, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.16 по справі №814/1540/16 вже надано оцінку зазначеному висновку атестаційної комісії. Судом задоволено позов ОСОБА_1, скасовано наказ про звільнення його з поліції саме з мотивів того, що атестація позивача проведена всупереч вимогам Закону, висновки про його службову невідповідність необґрунтовані та протиправні.

Відсутність у резолютивній частині постанови суду рішення про скасування висновків атестаційної комісії від 01.03.16 не означає, що зазначені висновки є чинними і після поновлення ОСОБА_1 на посаді в поліції та продовжують для нього створювати негативні наслідки.

Атестація поліцейського - це система юридичних фактів, юридично значущих умов, яка включає в себе багато елементів (включення поліцейського до списків осіб, що підлягають атестації, збір інформації про поліцейського, складання ним тестів, проходження поліграфу, співбесіди, а також видання наказу про його звільнення з поліції), які разом утворюють фактичний (юридичний) склад.

Звільнення позивача, яке відбулося лише 01.07.16, є останнім елементом фактичного (юридичного) складу атестації. Лише з цього моменту настали його юридичні наслідки. А тому оскарження ОСОБА_1 наказу про звільнення, є одночасним оскарженням всього юридичного складу, у тому числі його елементів, які передували виданню наказу та були його підставами.

Постановою ОААС від 14.12.16 по справі № 814/1540/16 не лише визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 від 01.07.16, а й надано оцінку підставам звільнення - процедурі атестації та висновкам атестаційної комісії, які відповідно до мотивувальної частини постанови є такими, що суперечать законодавству.

Таким чином, після висновків суду, викладених у постанові від 14.12.16 по справі №814/1540/16, відповідач позбавлений можливості повторно використовувати протокол атестаційної комісії від 01.03.16 для нового звільнення ОСОБА_1.

Та обставина, що відповідач обґрунтовує звільнення ОСОБА_1 відсутністю судового рішення про скасування висновків атестаційної комісії, які, на його думку, заважають позивачу подальшому проходженню служби в поліції, як раз свідчить на користь того, що реальними підставами звільнення у цьому випадку є не реорганізація чи скорочення штатів, а намагання відповідача повторно звільнити поліцейського за результатами атестації, ігноруючи при цьому висновки суду про протиправність такого звільнення.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не проводиться реорганізація чи скорочення штатів, а лише заміна тимчасового штатного розпису на постійний, ОСОБА_1 не було запропоновано жодної іншої посади, як в постійному штаті ГУНП в Миколаївській області так і в іншому органі чи підрозділі поліції, висновкам атестаційної комісії від 01.03.16 раніше надано оцінку в мотивувальній частині постанови ОААС від 14.12.16 по справі №814/1540/16, як протиправним, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В позовних вимогах Позивач просить суд поновити його на посаді інспектора Центрального відділу поліції ГУ національної поліції в Миколаївської області з 20.09.2016 року, однак звільнено Позивача оскаржуваним Наказом з посади інспектора відділу управління кадрового забезпечення. Іншої посади Позивачеві не пропонували, іншої посади Позивач на момент звільнення не обіймав. Таким чином, судом не може бути самостійно визначено іншу посаду для поновлення Позивача на роботі, крім тієї, з якої його було звільнено. Право пропонувати вакантні посади особам, які підпадають під скорочення штату, є імперативним правом роботодавця.

Суд критично оцінює посилання Позивача на те, що його було невірно поновлено на посаді за рішення суду (не на тій посаді), оскільки це питання повинно бути вирішено під час примусового виконання рішення суду в межах процедури, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», та не може вплинути на вирішення даного спору.

Слід зазначити, що Позивача було звільнено з займаної посади з 27.03.2017 року, а відтак прохання Позивача (відповідно до позовних вимог) поновити його на посаді з 20.09.2016 року є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпПУ при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розрахунок суми заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справі України від 06.04.16 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання"

Згідно з п. 9 вказаного Порядку, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Довідка про грошове утримання позивача свідчить, що середньомісячне грошове забезпечення позивача складає 4731,51 грн.

Позивача звільнено з роботи 27.03.2017 р., тобто часом вимушеного прогулу є період з 28.03.2017 р. по 11.05.2017 р. Сума середнього заробітку, який належить стягнути з відповідача складає 7020,95 грн. (за березень - 610,52 грн (4731,51 грн. / 31 день * 4 дні), за квітень - 4731,51 грн., за травень - 1678,92 грн. (4731,51 грн. / 31 день * 11 днів), з яких 4731,51 грн. сума заробітної плати за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови про поновлення на посаді у відносинах публічної служби; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; виконуються негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 58 о/с від 20.03.2017 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 28.03.2017 року.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.03.2017 року по 11.05.2017 року у сумі 2289,44 грн., без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць у розмірі 4731,51 грн.

6. В решті позовних вимог відмовити.

7. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська