Справа № 357/4671/17
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4671/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду № 4 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом 28.04.2017 року мотивуючи тим, що в березні 2017 року при зверненні до нотаріуса з метою оформлення договору на відчуження майна їй стало відомо, що постановою державного виконавця від 01.02.2012 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 31.03.2017 року вона звернулась до начальника Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з майна у зв'язку з повним погашенням заборгованості. 03.04.2017 року отримала відповідь про те, що зняти арешт не вбачається можливим, оскільки виконавчі провадження були передані в архів у 2012 році, зберігались 3 роки і вже знищені. 06.04.2017 року вона отримала ВП - спецрозділ в якому зазначено, що виконавче провадження № 23549871 було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» ( фактичне повне виконання рішення), підстава боржник сплатив вимогу згідно квитанції № 82/83 від 20.03.2012 року. Відповідач повинен був вчинити дії щодо зняття арешту з майна у зв'язку з закінченням виконавчого провадження, однак такі дії не вчинив та відмовляє у вчиненні дій щодо зняття арешту з належного їй майна, що позбавляє її права володіння, користування та розпорядження майном. Позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Київській області зняти арешт з належного їй майна накладений постановою державного виконавця Гайдученко Ю.С. від 01.02.2012 року в межах виконавчого провадження № 23549871 з примусового виконання вимоги управління Пенсійного фонду України у м Біла Церква від 13.12.2010 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просила задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач представника до суду не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання та заперечення проти позову до суду не подав.

Третя особа представника до суду не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, 16.05.2017 року подала до суду пояснення у справі, в яких зазначено, що з позовними вимогами Управління погоджується, оскільки заборгованість зі сплати обов'язкових платежів у ОСОБА_1 перед Управлінням відсутня, та клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, часі місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неявку відповідача без поважних причин, належним чином повідомленого про дату, часі місце судового розгляду, суд вважав можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають , що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За ч.3 цієї статті відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно роз'яснень наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса, підлягають розгляду та подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п'ята статті 82 Закону про виконавче провадження).

Так, з матеріалів справи ( а.с. 5, 12- 16)вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі - продажу квартири від 04.12.2000 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрованого в реєстрі за № 5-4416, позивач набула у власність квартиру АДРЕСА_2.

16.07.2002 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Виштак О.А., на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1, від 16.07.2002 року за № 840 та № 841, було знято заборону на відчуження вказаної в договорі квартири у зв'язку з повним розрахунком, згідно вказаного договору купівлі - продажу, та 16.07.2002 року за ОСОБА_1 у Білоцерківському МБТІ було зареєстровано право приватної власності на вказану квартиру, реєстрова книга № 119 за № 13243.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Сквирської районної державної адміністрації № 612 від 02.12.2008 року, позивачу належить земельна ділянка площею 0, 0797 га ( кадастровий номер: НОМЕР_2, розташована: АДРЕСА_3.

Згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ( а.с.9-10) вбачається, що 31.12.2010 року державним виконавцем Білоцерківського МВДВС ГТУЮ у Київській області, Гайдученко Юлією Сергіївною було відкрито виконавче провадження № 23549871 з примусового виконання вимоги управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 13.12.2010 року № Ф 2542 У про стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 860,46 грн. на користь УПФУ у м. Біла Церква. 21.12.2011 року та 01.02.2012 року державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 21.03.2012 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( фактичне повне виконання рішення) у зв'язку із сплатою боржником вимоги згідно квитанції № 82/83 від 20.03.2012 року.

Третя особа надала до суду письмові пояснення ( а.с. 24-26), з яких вбачається, що відповідно до Постанови Кабінету міністрів України «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» від 21.12.2016 року № 988 було утворено територіальний орган Пенсійного фонду України Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області - шляхом злиття управлінь Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі, у місті Білій Церкві, Рокитнянському районі та у Таращанському районі.

З витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що 31.03.2017 року було зареєстровано юридичну особу шляхом злиття - Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, місцезнаходження якої за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого,2.

Також, Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області підтвердило факт сплати позивачем боргу в сумі 860,46 грн. на виконання вимоги Управління від 13.12.2010 року № Ф 2542 У.

31.03.2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з майна у зв'язку з повним погашенням заборгованості ( а.с.8).

03.04.2017 року Білоцерківським міським відділом Державної виконавчої служби була надана відповідь про те, що зняти арешт не вбачається можливим, оскільки виконавче провадження № 23549871 було передано в архів у 2012 році, зберігалось 3 роки і вже знищено ( а.с.7).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції станом на 21.03.2012 року), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, враховуючи зазначені норми державний виконавець при закінченні виконавчого провадження № 23549871 на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( фактичне повне виконання рішення) у зв'язку із сплатою боржником вимоги згідно квитанції № 82/83 від 20.03.2012 року, мав вчинити дії щодо скасування заходів забезпечення виконання вимоги управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 13.12.2010 року № Ф 2542 У про стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 860,46 грн., а саме зняти арешт з майна боржника.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи, що арешт майна позивача без достатніх правових підстав не скасований державним виконавцем, відповідні дії відповідача є неправомірними.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, не довів в судовому порядку правомірності своїх дій, доводи позову не спростував, тому враховуючи, що підстави для забезпечення виконання вимоги управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 13.12.2010 року № Ф 2542 У відсутні, виконавче провадження знищено, доводи позову про порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача знайшли підтвердження під час судового розгляду, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. ( а.с.1), сплачений нею при подачі адміністративного позову до суду.

Керуючись ст.ст. 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 11, 17, 71,94, 158-163, 181 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Київській області щодо не зняття арешту в майна боржника накладеного постановою державного виконавця Гайдученко Юлії Сергіївни в межах виконавчого провадження № 23549871 з примусового виконання вимоги управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 13.12.2010 року № Ф 2542 У, неправомірними.

Зобов'язати Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Київській області зняти арешт з майна ОСОБА_1, накладений постановою державного виконавця Гайдученко Юлії Сергіївни в межах виконавчого провадження № 23549871 з примусового виконання вимоги управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 13.12.2010 року № Ф 2542 У.

Стягнути з Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Київської апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Бондаренко