Справа № 826/7065/16
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7065/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі Видмеденко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Євгенія Олександровича про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є.О. про: визнання протиправним та скасування наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18 березня 2016 року № 367 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3; визнання протиправним та скасування наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 07 квітня 2016 року № 67о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_3; поновлення ОСОБА_3 на посаді інспектора роти № 9 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що до позивача правомірно та співрозмірно застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів погоджується з даним висновком, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі п. 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», ст.2, ст. 5, ст. 7, п. 4, п. 8 ст. 12, ст. 13, ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 червня 2006 року № 3460-ІV (далі - Закон №3460-ІV), п. 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України» та на підставі висновку службового розслідування від 11 березня 2016 року, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ № 637 від 18 березня 2016 року, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ст. 7, п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ст. 29, ч. 7 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, ст. 1, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.п. 1.2, 3.2 розд. ІІІ Наказу МВС України від 22 лютого 2012 року № 155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», положень Етичного кодексу працівника ОВС, інспектора роти № 9 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 звільнення зі служби в поліції.

07 квітня 2016 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ № 67о/с «По особовому складу», яким відповідно до п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (М-242992), інспектора роти № 9 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві з 07 квітня 2016 року, з виплатою грошової компенсації за 8 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2016 році.

Вважаючи зазначені накази протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (ч. 2 ст. 77 Закону № 580-VIII).

Згідно з п. 9 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (надалі - Статут).

Відповідно до ст. 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У ст. 1 Статуту зазначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ст. 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до п. 8 ст. 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно вимог ст. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно з п.п. 1.2 п.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства органів внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року № 155, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Правила №155) вищим моральним змістом службової діяльності працівника є захист людини, її життя і здоров'я, честі та особистої гідності, невід'ємних прав і свобод.

Службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до таких моральних принципів: гуманізму, який проголошує людину, її життя і здоров'я вищими цінностями, захист яких становить сенс і моральний зміст правоохоронної діяльності; законності, визнання працівником верховенства права, а також його обов'язкового виконання у службовій діяльності; об'єктивності, що виражається в неупередженості при прийнятті службових рішень; справедливості, що означає відповідність міри покарання характеру і тяжкості проступку чи правопорушення; колективізму і товариства, що виявляються у відносинах, заснованих на дружніх стосунках, взаємній допомозі та підтримці; лояльності, що передбачає вірність державі, МВС, повазі і коректному ставленні до державних та громадських інститутів, державних службовців; нейтральності, що означає рівне, неупереджене ставлення до всіх політичних партій і рухів, що передбачає відмову працівника від участі в їх діяльності в будь-яких формах; толерантності, що полягає в поважному, неконфліктному ставленні до людей з урахуванням соціально-історичних, релігійних, етнічних традицій і звичаїв (п.п. 3.2 п. 3 Правил № 155).

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2016 року до Департаменту патрульної поліції надійшов лист з Прокуратури міста Києва із проханням провести службове розслідування за фактом можливого перевищення влади або службових повноважень інспекторами роти № 9 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 та лейтенантом поліції ОСОБА_6

14 січня 2016 року о 03:30 до чергової частини Головного управління Національної поліції у місті Києві по спец лінії « 102» надійшло повідомлення лікаря про те, що до відділення політравми Київської міської клінічної лікарні № 17 з підозрою на перелом 6-ї, 7-ї, 8-ї пари ребер, лівобічним пневмоторанком госпіталізовано гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який пояснив лікарям, що був побитий працівниками поліції за керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Відповідно до медичної довідки № 113 від 14 січня 2016 року, виданої Київською міською клінічною лікарнею № 17, ОСОБА_5 постановлено діагноз: переломи 9-го та 10-го ребра зліва, забій грудної клітини та алкогольне сп'яніння.

По даному факту третім слідчим відділом Прокуратури міста Києва проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 00024, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України щодо можливого перевищення влади або службових повноважень інспекторами роти № 9 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 та лейтенантом поліції ОСОБА_6

На підставі вказаного Департаментом патрульної поліції було видано наказ від 18 лютого 2016 року № 135 «Про призначення службового розслідування».

Так в результаті перевірки встановлено, що 13 січня 2016 року близько 23:40, перебуваючи у складі екіпажу Форт-0906, інспектором роти № 9 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 та лейтенантом поліції ОСОБА_6, неподалік Жулянського шляхопроводу у місті Києві було помічено транспортний засіб ВАЗ-2103, який рухався по дорозі з одностороннім рухом проти дозволеного напряму руху чим створював аварійні обстановки. Підставою для зупинки транспортного засобу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», було порушення Правил дорожнього руху, а саме, не виконання дорожнього знаку 3.21 (в'їзд заборонено). Невдовзі, за допомогою світлових маячків червоного кольору, інспектори патрульної поліції зупинили даний автомобіль. За кермом автомобіля виявився гр. ОСОБА_5, який мав ознаки алкогольного сп'яніння. На вимогу інспекторів патрульної поліції, водій надав документи на право керування транспортним засобом. Під час оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 спробував проникнути до службового автомобіля. На заваді цьому став спочатку інспектор патрульної поліції ОСОБА_6, а згодом інспектор патрульної поліції ОСОБА_3, які спробували затримати правопорушника. Інспекторами патрульної поліції був застосований фізичний вплив (сила) на підставі ст. 44 Закону №580-VIII. Згодом гр. ОСОБА_5 було затримано та доправлено до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві для складання адміністративних протоколів. Після виходу з приміщення Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві, лікарями швидкої медичної допомоги, яка прибула на виклик, було надано медичну допомогу, а згодом поставлено діагноз: переломи 9-го та 10-го ребра зліва, забій грудної клітини та алкогольне сп'яніння.

Крім того, з висновку службового розслідування вбачається, що переглядом відеозапису із нагрудної відеокамери № 000562 інспектора роти № 9 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Куцевича А.В. було встановлено, що 13 січня 2016 року о 23:37:45 ОСОБА_3 було нанесено один удар ногою по лівій частині тулуба гр. ОСОБА_5, при цьому гр. ОСОБА_5 лежав спиною на землі і не загрожував своїми діями інспекторам патрульної поліції.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону № 580-VIII поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Однак підчас перевірки будь-якої загрози безпеці громадян чи поліцейських не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №580-VIII поліцейський зобов'язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров'я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вищезазначеного попередження не було під час застосування сили інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 до гр. ОСОБА_5

Крім того, матеріалами службової перевірки встановлено, що застосування фізичного впливу (сили) інспекторами патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не можна вважати ефективним, так як він не забезпечив виконання покладених на поліцію функцій. Затримання із застосуванням фізичної сили тривало значний проміжок часу, однак кінцева мета застосування не була досягнута - поліцейський захід після декількох невдалих спроб не був змінений на більш ефективний, так як була очевидна неможливість досягнути мети заходу. Крім того, ч. 7 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський зобов'язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату. Поряд з цим, застосування фізичного впливу інспекторами патрульної поліції Куцевичом А.Ю. та ОСОБА_3 не можна вважати пропорційним, так як шкода завдана охоронюваним законом правам та інтересам гр. ОСОБА_5 (тілесні ушкодження у вигляді перелому 9-го та 10-го ребра зліва, забої грудної клітини), перевищує блага для захисту якого його застосовано.

З огляду на зазначені обставини справи, колегія суддів вважає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення інспектора роти № 9 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка осіб та визнання ними своєї вини, їх ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації та правомірно прийнято спірні наказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами повною мірою виконано обов'язок доказування правомірності своїх рішень та підтверджено їх законність і обґрунтованість.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 19 травня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.