Справа № 804/2637/16
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 р. Справа № 804/2637/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного центру зайнятості м. Дніпропетровська про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -
11.05.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якій просить:
- визнати незаконним рішення Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська про відмову у реєстрації ОСОБА_3 як незайнятої особи, викладеного у листі № 3659 від 22.10.2015 року;
- зобовязати Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпропетровська зареєструвати мене - ОСОБА_3 як незайняту особу;
- зобовязати Лівобережний районний центр зайнятості надати мені - ОСОБА_3 статус безробітного.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.06.2008 року вона отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1862, однак дія свідоцтва зупинена на підставі її заяви.
Не заважаючи на це відповідач протиправно відмови в реєстрації, як незайнятої особи, посилаючись на те, що позивач зареєстрована, як само зайнята.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву розгляд справи без її участі
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 20.10.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська із заявою про реєстрацію, як безробітної.
До заяви позивачем було додано: копію паспорта, копію трудової книжки, копію диплому про освіту з додатками, копію ідентифікаційного коду, копію наказу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 02.10.2015 року № 310 К про звільнення ОСОБА_3.
Розглянувши заяву позивача, Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпропетровська 22.10.2015 року надав відповідь № 3659 про відмову в реєстрації, як незайнятої особи.
В обґрунтування такого рішення, відповідачем зазначено, що при перевірці наданих документів було встановлено, що 16.06.2008 року позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно абзацу 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Положеннями частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та «;Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.
Як вбачається із матеріалів справи позивач була звільнена з роботи 05.10.2015 року, тобто на час звернення до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська із заявою про надання статусу безробітного не мала роботи та не мала заробітку або інших передбачених законодавством доходів.
Щодо посилання відповідача в рішенні від 22.10.2015 року № 3659 нате, що позивач зареєстрована з 16.08.2008 року як фізична особа-підприємець, суд зазначає, що згідно витягу від 10.07.2013 року з Єдиного реєстру адвокатів України, право на зайняття адвокатською діяльністю позивача зупинено на підставі її заяви.
Позивач після звільнення з державної служби не зверталась із заявою про поновлення права на зайняття адвокатською діяльністю, отже відповідала вимогам частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», та мала право на відповідний соціальний захист.
У відповідності до положень абзацу першого частини 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Згідно абзацу 4 пункту 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 (далі Порядок) реєстрація проводиться за умови предявлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.
У відповідності до пункту 7 Порядку підставами для відмови у наданні статусу безробітного є:
1) відсутність на дату звернення до центру зайнятості документів, зазначених у пунктах 3 і 4цього Порядку;
2) встановлення факту зайнятості особи, у тому числі отримання повідомлення роботодавця про працевлаштування особи;
3) подання заяви про надання статусу безробітного особою, яка не зазначена у частині першій статті 43 Закону України Про зайнятість населення;
4) письмова відмова особи від пропозиції підходящої роботи;
5) невідвідування роботодавця та неподання в установлений строк без поважних причин особою письмової відповіді роботодавця про відмову у працевлаштуванні відповідно до виданого центром зайнятості направлення на працевлаштування;
6) неповернення особою коштів, отриманих за період попередньої реєстрації, що припинена на підставі абзаців девятнадцятого - двадцять першого підпункту 1 пункту 37 цього Порядку.
Позивачем разом із заявою від 20.10.2015 року були надані всі необхідні документи передбачені Порядком, отже у Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська були відсутні законні підстави для відмови в реєстрації позивачу, як незайнятої особи.
Керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати незаконним рішення Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська № 3659 від 22.10.2015 року про відмову у реєстрації ОСОБА_3, як незайнятої особи.
Зобовязати Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпропетровська зареєструвати ОСОБА_3, як незайняту особу та надати статус безробітного з 20.10.2015 року.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1