Справа № 206/381/17(2-а/206/30/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017 рокусправа № 206/381/17(2-а/206/30/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м.Дніпро Департаменту патрульної поліції

на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 р. у справі № 206/381/17 (2-а/206/30/17)

за позовом ОСОБА_1

до інспектора патрульної поліції роти №8 батальйону №3 Управління патрульної поліції м.Дніпро Бондаренко Ганни Ігорівни

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

23 січня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти №8 батальйону №3 Управління патрульної поліції м.Дніпро Бондаренко Ганни Ігорівни (далі - відповідач) в якому просив:

скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА №048102 від 11.01.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.123 КУпАП;

- справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 1-4)

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем процедури розгляду адміністративної справи, а також відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 123 КУпАП (а.с. 3).

Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено (а.с. 19-21).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції м.Дніпро Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, останній, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07.03.2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясовано всіх обставин справи, що мають значення для справи (а.с. 23-25).

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 44-45).

За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заперечень на апеляційну скаргу позивач до суду апеляційної інстанції не подавав.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, з огляду на їх необґрунтованість. Просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07.03.2017 року без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.01.2017 року інспектором патрульної поліції роти №8 батальйону №3 Управління патрульної поліції м.Дніпро Бондаренко Г.І. було винесено постанову серії ЕАА №048102, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 15).

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало здійснення останнім об'їзду транспортних засобів, які стояли перед переїздом, коли рух через нього був заборонений, чим порушив вимоги п. 20.7 ПДР України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведена в установленому порядку правомірність винесеної постанови про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України Про Національну поліцію поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про Національну поліцію під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.20.7 Правил дорожнього руху України рух забороняється самовільно відкривати шлагбаум або об'їжджати його, а також об'їжджати транспортні засоби, які стоять перед переїздом, коли рух через нього заборонено.

Згідно ч. 1 ст.123 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що в'їзд водіїв на залізничний переїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника чи чергового по переїзду, при закритому шлагбаумі або коли до переїзду наближається поїзд- тягне за собою накладення штрафу в розмірі від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також слід зазначити, що згідно вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, при оскарженні постанови суб'єкта владних повноважень в судовому порядку Позивач у своїй позовній заяві, зокрема зазначав, що він здійснив об'їзд транспортного засобу, який стояв на переїзді в той момент, коли ліва та права частини шлагбауму були підняті і рух через переїзд був дозволений (а.с. 3).

Вказане свідчить про те, що Позивач здійснив рух перед залізничним переїздом у два ряди, порушивши Правила дорожнього руху.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи колегія суддів вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 11.01.2017 серія ЕАА №048102 складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.123 КУпАП.

Таким чином, приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування спірної постанови з огляду на її правомірність.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вимоги позивача в частині закриття провадження по справі, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідності до ст. 284 КУпАП, орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить рішення, одним з яких є закриття справи. Постанови про закриття справи виноситься за наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу, в тому числі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі належить до компетенції органу, який відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення наділений таким правом, у даному випадку це відноситься до компетенції відповідача, тому суд вважає що вимоги позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що рішення винесено органом до компетенції якого дана територія не відноситься не підлягають задоволенню, оскільки позивачем визначено спосіб захисту порушеного права, який не передбачений чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової.

Відповідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м.Дніпро Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2017 р. у справі № 206/381/17 (2-а/206/30/17) - скасувати.

В позові - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 19 травня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов