Справа № 800/89/17
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 травня 2017 року справа № 800/89/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючого судді:Вербицької О.В.
Суддів: Маринчак Н.Є.
Усенко Є.А.
Цвіркуна Ю.І.
Юрченко В.П.
за участю:
секретаря - Калініна О.С.
представників:

позивача: ОСОБА_7

відповідача: Гунченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_9
доВищої кваліфікаційної комісії суддів України
провизнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_9.) звернувся до Вищого адміністративного суду України із позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі по тексту - відповідач, ВККС України), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 158/зп-16 від 28 листопада 2016 року щодо припинення участі кандидата на посаду судді ОСОБА_9, у процедурах добору чи призначення на посаду судді (п. 24 додатку до цього рішення).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

1) Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року встановлював такі вимоги до кандидата на посаду судді як - «на посаду судді може бути рекомендований громадянин України, не молодший двадцяти п'яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою». Тобто, ОСОБА_9 відповідав всім вимогам, які висувались для осіб, що претендували на посаду судді, тому рішенням ВККСУ він був допущений до процедури добору на посаду судді і успішно пройшов усі етапи добору та був зарахований кандидатом на посаду судді;

2) положення пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 02.06.2016 року) не можуть мати зворотної дії у часі, оскільки порушують норми Конституції України. Так, згідно ч.3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 року (справа про зворотну дію закону в часі) зазначено, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи;

3) статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;

4) відповідно до вимог ст. 1 Протоколу № 12 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації;

5) оспорюваним рішенням та діями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України було обмежено права та інтереси ОСОБА_9, які гарантуються Конституцією України.

31 березня 2017 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України подано заперечення проти адміністративного позову, де відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки Вища кваліфікаційна комісія суддів України, приймаючи оскаржуване рішення, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_9, підтримавши позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог як таких, що не відповідають чинному законодавству.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2012 року ОСОБА_9 подав до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України заяву про участь у доборі кандидатів на посаду судді разом з документами, визначеними законодавством.

ОСОБА_9 склав анонімне тестування (іспит) на виявлення рівня загальних теоретичних знань у галузі права та пройшов спеціальну підготовку у Національній школі суддів, про що йому видано свідоцтво від 22 серпня 2013 року № 63-сп.

Рішенням ВККС України від 11 грудня 2013 року № 874/пп-13 визначено, що результат складення кваліфікаційного іспиту кандидати на посаду судді вперше ОСОБА_9 складає 70 балів.

Рішенням ВККС України від 23 грудня 2013 року № 1127/пп-13 було затверджено результати кваліфікаційного іспиту й список кандидатів на посаду судді вперше, у кількості 543 особи, які набрали за результатами складення кваліфікаційного іспиту 60 балів (включно) і більше, та вважаються такими, що успішно склали кваліфікаційний іспит та зараховано кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит, до резерву на заміщення вакантних посад суддів.

Згідно п. 450 додатку до рішення ВККС України від 23 грудня 2013 року № 1127/пп-13 позивач як кандидат, який успішно склав кваліфікаційний іспит, був зарахований до резерву на заміщення вакантних посад суддів.

28 листопада 2016 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення № 158/зп-16, яким припинено участь 28 кандидатів на посаду судді, які не відповідають вимогам для призначення на посаду судді відповідно до Конституції України, у процедурах добору чи призначення за списком, що є додатком до рішення.

Пунктом 24 додатку до рішення ВККС України від 28 листопада 2016 року № 158/зп-16 ОСОБА_9 включено до списку кандидатів на посаду судді, які не відповідають вимогам для призначення на посаду судді відповідно до Конституції України станом на 28 листопада 2016 року.

ОСОБА_9, вважаючи вищезазначене рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (в частині п. 24 додатку до цього рішення) незаконним, звернувся до Вищого адміністративного суду України з відповідним позовом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суду встановила наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, діяльність суддів є публічною службою, а відтак спірні правовідносини є правовідносинами щодо прийняття на публічну службу.

Частинами першою та другою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Матеріали позовної заяви свідчать, що позивач оскаржує рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28 листопада 2016 року № 158/зп-16, однак, до суду звернувся лише 06.03.2017 (згідно поштового штампа на конверті), тобто, з пропуском передбаченого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду.

Враховуючи, що позовну заяву подано позивачем після закінчення строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, а із матеріалів справи не вбачається підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, позов ОСОБА_9 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконним та скасування рішення підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99-100 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_9 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визнання незаконним та скасування рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Є.А. Усенко
Ю.І. Цвіркун
В.П. Юрченко