Справа № 821/1740/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1740/16

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області та 3-ї особи Генічеської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

07.11.2016 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області та 3-ї особи Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, в якому просив суд визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.07.2016 року № - про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 17 000 грн. та № - про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 1 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення податкового органу є неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на необґрунтованих та помилкових висновках незаконної перевірки.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.07.2016 року № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 17 000 грн. та № - про застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 1 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ГУ ДФС у Херсонській області 05.01.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони двічі (т.б. 05.04.2017р. і 17.05.2017р.) не прибули з невідомих причин, про дату, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені, у звязку із чим, справа була розглянута на підставі наявних в ній та додатково витребуваних доказів.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

23.07.2016 року, відповідно наказу від 01.07.2016р. №292 ГУ ДФС у Херсонській області, співробітниками відповідача було проведено фактичну перевірку торгівельної точки - кафе «Мороженое, пиво, кофе», розташованого за адресою: м.Генічеськ, територія Генічеського міського пляжу, де підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_1

За результатами вказаної перевірки складено акт (довідка) №257/21/221/РРО/НОМЕР_1 від 23.07.2016р., в якому було зафіксовано наступні порушення податкового законодавства, а саме: проведення підприємцем розрахункових операцій без застосування РРО на суму 16 грн. та реалізація алкогольних напоїв (пиво) без придбання відповідної ліцензії, у звязку з чим, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі вищенаведеного акту перевірки, уповноваженою особою відповідача було прийнято податкові повідомлення рішення від 29.07.2016 року:

- №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 17 000 грн.

- №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 1 грн.

Не погоджуюсь із вказаними рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції, з врахуванням ст.72 КАС України, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно з протиправності оскаржуваних рішень відповідача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом - етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим .плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» зі змінами і доповненнями.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.16 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995р., контроль за дотриманням норм цього Закону, серед іншого, покладено на Державну фіскальну службу України, оскільки дана норма кореспондує з положеннями ст.19-1 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р. (зі змінами і доповненнями).

Статтями 15 і 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р. також, в свою чергу, визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), здійснюють органи Державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок. Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Тобто, податкові органи мають право на проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер, щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавства, щодо патентування підприємницької діяльності, порядку проведення розрахунків за товари (послуги), здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового або безготівкового обігу, реалізації напоїв та тютюнових виробів.

Аналогічні положення містяться і в п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, відповідно до якого, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, згідно із приписами п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, «фактичною» вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Крім того, як видно з п.80.2 ст.80 ПК України, «фактична перевірка» може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на органи державної податкової служби, виробництва та обігу підакцизних товарів та отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Застосування ж реєстраторів розрахункових операцій визначено ст.1 Закону «Про РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

За змістом цієї норми, для наявності розрахункової операції місце отримання засобу платежу повинно співпадати з місцем реалізації товару, за умови використання засобу платежу. «Місце проведення розрахунків» - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Порядок же проведення розрахунків визначено ст.3 цього Закону, відповідно до якої, суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, чеків, жетонів тощо), при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, які підтверджують виконання розрахункових операцій; проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Відповідальність за невиконання зазначеного обовязку передбачена п.1 ст.17 вищезазначеного Закону №265/95-ВР, у вигляді фінансової санкції в розмірі пятикратного розміру вартості проданих товарів (наданих послуг).

А відповідно до приписів ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Окрім того, необхідно зазначити, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

При цьому, «фінансова відповідальність» за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (ст.111 ПК України).

Приписи пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України зобов'язують контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Водночас, ст.113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, 23.07.2016 року, на підставі ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2, пп.80.2.3, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України та наказу від 01.07.2016р. №292, співробітниками ГУ ДФС у Херсонській області, після здійснення контрольної розрахункової операції (т.б. придбання алкогольного пива 0,5л за ціною 16 грн., реалізацію якого, підприємець провів без наявності ліцензії, застосування РРО і видачі розрахункового документа), було проведено фактичну перевірку належного позивачу - ФОП ОСОБА_1 кафе «Мороженое, пиво, кофе».

При цьому, слід зазначити, що як видно з матеріалів справи, перевіряючі були допущені позивачем до проведення даної фактичної перевірки, їм було надано для огляду усі необхідні документи (окрім ліцензії на реалізацію алкогольних напоїв) на здійснення господарської діяльності, а сам Акт перевірки від 23.07.2016р. був підписаний приватним підприємцем без будь-яких зауважень із одночасним зазначенням, що документи на отримання ліцензії нібито ще знаходяться на оформленні.

До того ж, як свідчать матеріали справи, в ході цієї фактичної перевірки в той же день, т.б. 23.07.2016р., контролюючим органом відносно ФОП ОСОБА_1 також було складено і адміністративний протокол АА №321470 №34 про адміністративне правопорушення за ст.164 ч.1 КУпАП (провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону), в якому, позивач, як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, власноручно здійснив запис, що він дійсно здійснював реалізацію алкогольної продукції (пива) у звязку із скрутним матеріальним становищем, а документи на отримання відповідної ліцензії знаходяться на стадії оформлення.

Крім того, згідно додатку до вказаного протоколу, в ході перевірки у ФОП ОСОБА_1 працівниками податкового органу також було вилучено пиво «Роберт Домс» у кількості 20 пляшок та пиво «Мінське» у кількості 20 пляшок.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, апеляційний суд вважає, що при проведенні спірної фактичної перевірки відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до приписів діючого на той час законодавства і жодних неправомірних дій не допустив, а позивач, в свою чергу, в ході проведення цієї перевірки та оформлення її матеріалів, повністю визнав свою вину у здійсненні реалізації алкогольної продукції (пива) без проведення розрахункової операції через РРО (який у нього відсутній взагалі) та без наявності (отримання) ліцензії, тобто фактично у порушенні ним вимог Законів України №481/95-ВР і №265/95-ВР.

Разом з тим, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 06.09.2016р. (яка набрала законної сили 16.09.2016р. та на яку посилається суд 1-ї інстанції як на приюдиційну) провадження у справі №653/2652/16-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 КУпАП, дійсно було закрито у звязку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення. Повернуто ОСОБА_1 усі вилучені товари.

Однак, при цьому, одночасно слід звернути увагу на те, що зі змісту вказаної вище постанови районного суду вбачається, що цим судом 1-ї інстанції також фактично був встановлений факт одноразової реалізації ОСОБА_1 пива без отримання ліцензії, але у звязку із відсутністю систематичності таких продажів, справу про адміністративне правопорушення в рамках КУпАП було закрито.

Так, дійсно, оскільки зазначена вище постанова суду набрало законної сили, то, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені цим судовим рішенням не повинні додатково (повторно) доказуватися при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте, як вбачається зі змісту вимог ч.4 ст.72 КАС України, постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обовязковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалено цю постанову суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як беззаперечно встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та зі змісту вказаної вище постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 06.09.2016р., 23 липня 2016 року мав місце факт продажу ФОП ОСОБА_1 1-ї пляшки алкогольного пива без проведення розрахункової операції через РРО та без наявності ліцензії. При чому, даний факт відповідачем був належним чином зафіксований та, в свою чергу, повністю підтверджується як поясненнями самого позивача, так і наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, за таких обставин, судова колегія, уважно дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності усі наявні в них докази, приходить до висновку про те, що штрафні санкції за вказані порушення норм Законів №481/95-ВР і №265/95-ВР були накладені правомірно і вірно обраховані, а тому, спірні рішення про застосування до позивача штрафних санкцій відповідають діючому на той час податковому законодавству, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 (який з 28.12.2016р. припинив свою підприємницьку діяльність), відповідно, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд же 1-ї інстанції, в свою чергу, обґрунтовуючи своє рішення лише тільки наявністю постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 06.09.2016р. (якою, наряду із встановленим фактом одноразової реалізації ОСОБА_1 пива без отримання ліцензії, одночасно було встановлено факт відсутності у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП), дійшов помилкового висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень рішень від 29.07.2016р. № та №, які, в свою чергу, були прийняті податковим органом за порушення позивачем вже не вимог КУпАП, а приписів п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», т.б. за проведення розрахункових операцій без застосування РРО та реалізацію алкогольних напоїв (пиво) без придбання відповідної ліцензії.

При цьому, слід вказати, що для настання відповідальності за вищезазначені порушення вимог спеціального податкового законодавства достатньо й одноразового порушення платником податків вказаних вище норм Законів №481/95-ВР і №265/95-ВР.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судова колегія, діючи в межах апеляційної скарги і відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_2