Справа № 344/2513/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5046/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року у справі №344/2513/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2017 ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі - Управління), просила визнати протиправними дії Управління щодо встановлення щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Держинського з 01.09.1980 по 01.07.1984 та служби в управлінні юстиції Івано-Франківської області, зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, службу в управлінні юстиції Івано-Франківської області, що складає 9 років 6 місяців 4 дні та половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі - у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Держинського з 01.09.1980 по 01.07.1984, що складає 1 рік 11 місяців 0 днів, зобов'язати Управління провести перерахунок, нараховувати і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, з подальшим перерахуванням у випадку зміни заробітної плати діючого судді та виплатити різницю між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою, зобов'язати Управління надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій протиправними залишено без розгляду.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.03.2017, прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.03.2017 та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з 20.09.2016 відповідно до заяви від 20.09.2016 позивачці здійснено перевід з пенсії по інвалідності на довічне грошове утримання судді згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів». При переводі довічне грошове утримання розраховано від стажу роботи 38 років 11 місяців 11 днів (по 16.09.2016), в тому числі 22 роки 8 місяці 6 днів роботи на посаді судді відповідно до довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що стаж роботи на посаді судді вираховувався управлінням на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області. Таким чином, управлінням правомірно взято до уваги розрахунок стажу роботи, що був представлений безпосередньо роботодавцем позивача.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п.3 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 10.01.1994 по 16.09.2016 працювала суддею Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Наказом голови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2016 року № 03-04/173 на підставі постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1515-VІІ «Про звільнення судді» ОСОБА_2 виключено із складу Апеляційного суду Івано-Франківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

20 вересня 2016 року ОСОБА_2 здійснено перевід з пенсії по інвалідності на довічне грошове утримання судді згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% грошового утримання судді, виходячи зі стажу роботи 38 років 11 місяців 11 днів (по 16.09.2016), в тому числі 22 роки 8 місяців 6 днів роботи на посаді судді.

Не погоджуючись з розміром щомісячного довічного грошового утримання, ОСОБА_2 28 грудня 2016 року звернулась в Управління з заявою про проведення перерахунку розміру довічного грошового утримання у розмірі 90% від грошового утримання судді апеляційного суду з урахуванням виплачених сум, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 1980-1984 роки та роботу на посаді провідного консультанта управління юстиції по судовій статистиці та спецроботі з 03 липня 1984 року по 24 грудня 1994 року (а.с.13).

Листом Управління від 04.01.2017 ОСОБА_2 повідомлено, що робота в Управлінні юстиції Івано-Франківської області та навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського враховано в загальний стаж роботи та не впливає на розмір відсотків суддівської винагороди, оскільки відповідно до ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (а.с.14).

Вважаючи відмову Управління протиправною та незаконною, ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, в редакції чинній на час переведення позивача на довічне грошове утримання судді, (далі - Закон №2453-VI) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Конституційний суд України у рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Умови і порядок його виплати визначені Законом України «Про статус суддів».

Згідно з ч.1 ст.141 Закону №2453-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону №2453-VI (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII відповідно до Рішення Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 1 ст.135 Закону №2453-VI встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції до 28.03.2015) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Окрім того, на час обрання позивача суддею Івано-Франківського обласного суду (10.01.1994) та до набрання чинності Законом №2453-VI статус суддів визначався Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ), відповідно до ч.1 ст.43 якого кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, на підставі аналізу вказаних законодавчих положень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України №2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та період роботи органах Міністерства юстиції.

Такі висновки узгоджуються із позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних судах Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 у справі №П/800/426/14.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача встановлено, що з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року позивач навчалася у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, з 02 липня 1984 року по 06 січня 1994 року працювала в Управлінні юстиції Івано-Франківської області (а.с.19-21).

Окрім того, як це вбачається з Наказів голови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.02.2004р., 19.01.2005р., 08.01.2008р., 16.01.2012р., позивачу як судді яка має право на відставку та продовжує працювати наказано провести нарахування довічного грошового утримання відповідно 80% (2004 рік), 82% (2005 рік), 90% (2008 рік) та з яких, також, вбачається, що підставою для проведення нарахування довічного грошового утримання слугувало зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, також, час роботи в управлінні юстиції Івано-Франківської області на посадах, що були безпосередньо пов'язані з керівництвом та контролем за діяльністю суддів (консультант, старший консультант та провідний консультант по судовій статистиці та спецроботі) та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року, що складає 1 рік 11 місяців 0 днів, та службу в управлінні юстиції Івано-Франківської області на посадах, що були безпосередньо пов'язані з керівництвом та контролем за діяльністю суддів, що складає 9 років 6 місяців 4 дня, з врахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу 22 років 8 місяців 6 днів, що у загальному складає 34 роки 1 місяць та 10 днів та дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року у справі №344/2513/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Н. В. Ільчишин
М.А. Пліш