Справа № 377/216/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/216/17 Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 12 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області, в якому просив визнати дії щодо обрахунку його пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік неправомірними та зобов'язати призначити та виплачувати йому пенсію за віком з 23.01.2013 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (тобто за 2010р., 2011р., 2012р.) згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що пенсія за віком була призначена позивачу вперше, а тому при її обчисленні підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, у порядку ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 12 квітня 2017 р. зазначений адміністративний позов задоволено: визнано неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області щодо обрахунку ОСОБА_2 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік неправомірними, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області обрахувати ОСОБА_2 розмір пенсії за віком в порядку, встановленому ст.ст.27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, на підставі поданої заяви про призначення пенсії від 21.01.2013 року та виплачувати в обрахованому розмірі починаючи з 21.01.2013 року з урахуванням фактично виплачених сум за цей період. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок. Допущено негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, та підтверджується наявними матеріалами справи, що з 02.01.2003 року позивачу була призначена пенсія за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Дана пенсія виплачувалась управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

23.01.2013 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою № 273 про призначення йому пенсії за віком згідно п.а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 23.01.2013 року відповідач призначив позивачу пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» справа № 111222.

Проте, при обчисленні пенсії застосовано показник середньої заробітної плати в цілому по Україні за 2007 рік у розмірі 1197,91.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 9 квітня 1992 р № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-ІV ) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою Позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV Позивач звернувся вперше.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при обрахунку Позивачу пенсії за віком відповідно до вимог ст. 40 Закону № 1058-ІV підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати працівників в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 31.03.15р. у справі №21-612а14, від 09.06.15р. у справі №21-550а14.

Відповідно до ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при обчисленні пенсії позивача УПФУ повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, в порядку ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV.

Доводи апелянта про те, що позивача було переведено на інший вид пенсії, а не призначено нову пенсію, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище, і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Проте місцевий суд припустився помилки, не врахувавши наступне.

Згідно абз.1 частини другої статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як на час подання цього позову, так і на момент прийняття судом оскаржуваної постанови відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вказувалось раніше, з позовом до суду позивач звернулася 31 березня 2017 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду), хоча ставить питання про порушення його прав за час, більший ніж шість місяців.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячно пенсії. Звернення позивача до відповідача із заявою в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» з проханням сплатити певну суму грошей (виконати вимоги закону тощо) не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України.

Згідно статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при задоволені позовних вимог позивача в частині задоволення позовних вимог з 21.01.2013 року, а не з 01 жовтня 2016 року, допущені порушення вимог процесуального законодавства, що призвели до неправильного вирішення цього питання по суті, оскільки позивач звернувся з адміністративним позовом до суду згідно штампу вхідної кореспонденції лише 31 березня 2017 року. Жодних причин щодо поважності пропуску строку для звернення до суду з позовом не навів.

Колегія суддів зазначає, що юридична необізнаність, похилий вік не можуть визначатися поважною причиною строку звернення до суду. Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Доказів, що засвідчують тривале захворювання, що не давало можливості звернутися з позовом та призначити представника, інші причини, які не залежали від волі позивача, до суду надано не було.

Обставини, які б заважали (робили б неможливим) звернення позивача до суду з цим позовом, за матеріалами справи відсутні.

Таким чином, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом щодо частини своїх вимог. Тому вимоги позивача за період з 21 січня 2013 по 30 вересня 2016 року (тобто за час, який передував шестимісячному терміну до моменту звернення до суду) підлягають залишенню без розгляду, а постанова суду першої інстанції в цій частині позовних вимог - скасуванню. За період з 01 жовтня 2016 року судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 100, 198, 199, 203, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 12 квітня 2017 р. - задовольнити частково.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 12 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - скасувати в частині вирішення позовних вимог за період з 21 січня 2013 року по 30 вересня 2016 року, та в цій частині позов - залишити без розгляду.

В решті постанову Славутицького міського суду Київської області від 12 квітня 2017 р., зокрема, в частині задоволення позовних вимог з 01 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.Карпушова

Судді О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.