Справа № 296/1799/17
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/1799/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Шалота К.В., розглянувши в скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови

у оформленні та наданні висновку до Міністерства оборони України для можливості виплати йому одноразової грошової допомоги протиправними;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти та оформити ОСОБА_1 документи для виплати одноразової грошової допомоги, подані відповідно до заяви від 26.01.2017 року та зобов`язати розглянути питання про надання Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ-ї групи інвалідності з 01.09.2016 року, внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у 15 денний строк з дня реєстрації всіх документів, з урахуванням того, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 06.04.2016 року № 912/Ж та рішення Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 21.06.2016 року № 2746 є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання ОСОБА_1 , зокрема про те, що вони отримані не внаслідок протиправного діяння, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975.

В обґрунтування позову зазначив, що з 29.08.1983 року по 01.09.1985 року проходив військову службу в Республіці Афганістан та приймав участь в бойових діях. 28.09.2016 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачеві встановлено другу групу інвалідності з 01.09.2016 року, яка настала внаслідок поранення, ЗЧМТ, контузії головного мозку та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

Відповідно до Порядку №975, 26.01.2017 року позивачем була подана заява до Міністерства оборони України через Житомирський ОМВК для виплати йому одноразової грошової допомоги згідно ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як інваліду другої групи та подав усі необхідні документи. Однак листом від 03.02.2017 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повернув документи до Житомирського ОМВК для доопрацювання, оскільки у поданих документах відсутні документи, які свідчать про причини та обставини поранення. Позивач вважає такі дії неправомірними, оскільки рішення Центральної військово-лікарської комісії №2746 від 21.06.2016 року та висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 06.04.2016 року №912/Ж засвідчили про відсутність в його діях протиправного діяння на момент отримання поранення, контузії і та є належними документами відповідно до п.11 Порядку №975, що свідчать про причини та обставини його поранення, контузії.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

19.04.2017 року представником відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивачем до заяви не було додано документу, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема акта про нещасний випадок, складений за матеріалами військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини порання, просив відмовити у його задоволені.

Відповідно до абзацу 4 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 року № 7 за результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав ухвалює законне рішення.

Згідно ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Республіці Афганістан в період з 29.08.1983 року по 01.09.1985 року, де в той час велись бойові дії, що стверджується довідкою Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату №180 від 23.12.2016 року (а.с. 13).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 , 18 вересня 1998 року ОСОБА_1 був звільнений зі Збройних Сил України в запас за станом здоров`я (а.с.9).

Відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №514976 від 28.09.2016, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 01.09.2016 року - поранення, ЗЧМТ, контузія головного мозку і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.10).

26.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою та усіма належними додатками про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а.с.14).

Листом №ВС638 від 03.02.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_4 документи ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги повернуті для доопрацювання, з посиланням на те, що в поданих документах відсутній документ, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного порушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Крім того, дані правовідносини врегульовано наказом Міноборони № 530 від 14.08.2014 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової службі, та членів їх сімей».

Відповідно п. 4.7 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

З викладеного слідує, що рішення про призначення або відмову у призначенні допомоги належить до виключної компетанції розпорядника бюджетних коштів, яким є Міністерство оборони України.

Згідно п.п. 1. 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Статтею 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. 11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 (далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Судом встановлено, що при обстеженні спеціалістом у галузі судово-медичної експертизи від 06.04.2016 року №912/Ж у гр. ОСОБА_1 було виявлено рубці на шкірі, які наслідком ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1985 році (а.с.12).

Як вбачається з витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України прийняла рішення від 21.06.2016 року протокол № 2746, яким встановлено, що отримані позивачем поранення, ЗЧМТ, контузія головного мозку і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.19).

Суд зазначає, що згідно п.4.8. Наказу №530 відповідач зобов`язаний був подати висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. У разі, якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Як вказувалося вище, позивач проходив військову службу в 1983-1985рр. в Республіці Афганістан, а тому не може надати акт про нещасний випадок, складений за матеріалами військової частини, або довідку командира військової частини про причини та обставини порання, які у нього вимагає відповідач. При цьому, відповідач не може також надати необхідну допомогу в оформленні таких документів, хоча такий його обов`язок передбачено в п.4.8. Наказу №530.

Оскільки, рішення щодо виплати грошової допомоги приймає виключно розпорядник бюджетних коштів, яким є Міністерство оборони України, то саме до його компетенції відноситься надання оцінки документам на предмет можливості здійснення виплати. Відповідач зобов`язаний надати лише висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та надіслати пакет документів до розпорядника коштів для прийняття відповідного рішення.

Отже, враховуючи, що рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 21.06.2016 року № 2746 та висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 06.04.2016 року №912/Ж є документами, які можуть свідчити про причини та обставини поранення, контузії ОСОБА_2 , зокрема про те, що вони отримані не внаслідок протиправного діяння, суд вважає що позивачем було надано необхідний пакет документів для надіслання їх до Міністерства оборони України для отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

Разом з тим, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в обсязі заявленому в прохальній частині позовної заяви, оскільки висновок про який просить зазначити позивач в резолютивній частині рішення, виходить за межі предмету дослідження у даному спорі.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 71, 158-163, 181 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повернення документів ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги, подані відповідно до заяви від 26.01.2017 року та доданих до заяви документів згідно п. 11 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, - протиправними.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти та оформити документи ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги, подані відповідно до заяви від 26.01.2017 року та розглянути питання про надання Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності з 01.09.2016 року внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя К. В. Шалота