Справа № 2-а-924/10/2102
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2011-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2011 р.Справа № 2-а-924/10/2102

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Сокирко Л.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів-Турецької І.О., ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправними дій та зобовязання нарахувати та виплатити щорічну одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2008-2010 роки.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ А категорії. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат. Однак протягом 2008-2010 років зазначена допомога була нарахована та виплачена відповідачем у значно меншому розмірі.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області по не перерахунку та невиплаті щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ А категорії, передбаченої ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат за 2010 рік ОСОБА_2

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ А категорії, передбаченої ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2010 рік на час їх виплат за відповідний період у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, УПСЗН Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області в апеляційній скарзі ставить питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ А категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 056061 від 11.01.1996р.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ А категорії має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 від 22 травня 2008 року положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що стосуються виплат, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Із врахуванням викладеного позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ А категорії, з травня 2008 року має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції до 28 грудня 2007 року).

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як встановлено матеріалами справи, відповідачем виплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ А категорії у 2010 році, тобто після винесення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»в сумі 100грн.

Виходячи з вищенаведеного відповідач при виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2010 році в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), діяв неправомірно та з порушенням норм чинного на момент виплати допомоги на оздоровлення законодавства.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вимог ОСОБА_2 по нарахуванню та виплати допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правильним та обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області залишити без задоволення, постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: