Справа № 488/1409/16-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 488/1409/16-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Л.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Федусика А.Г.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на протиправність дій відповідача щодо відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва (надалі - УПФУ) №26 від 12 лютого 2016; зобов'язати відповідача виконати приписи п.п. 1.7, 1.8 розділу 1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: - зобов'язати УПФУ призначити пенсію за віком, шляхом переведення ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 №796-ХІІ на призначену вперше з 01 лютого 2016 року щомісячну пенсійну виплату в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; - керуючись приписами діючої у 2016 році редакції ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-ІV зобов'язати відповідача визначити заробіток для обчислення призначеної вперше з 01 лютого 2016 ОСОБА_1 пенсії, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - за 2013, 2014, 2015 роки; - керуючись приписами діючої у 2016 році редакції ст. ст. 27, 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-ІV, зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію з урахуванням страхового стажу на 04 лютого 2016, з підвищенням на 23 відсотки розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-ІV (на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк 46 місяців); зобов'язати УПФУ виплатити заборгованість за минулий з 01 лютого 2016 періоду призначені вперше щомісячні пенсійні виплати в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, з урахуванням здійснених раніше щомісячних виплат за іншим законом.

За наслідками розгляду адміністративного позову Корабельним районним судом м. Миколаєва 21 лютого 2017 ухвалено постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 №796-ХІІ не встановлює окремого порядку призначення пенсії і не визначає її окремий вид, а встановлює умови дострокового виходу на пенсію. Вибір виду пенсії надається громадянину саме в момент виникнення права на її призначення. Призначення пенсії позивачу відбулося на підставі його заяви з 02 червня 2003.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказав, що право на пенсію із солідарної системи у нього виникло після досягнення ним шести десяти річного віку, тобто 04 лютого 2016. До настання цієї дати, він отримував пенсію на пільгових умовах. Відмова УПФУ у переведенні його на інший вид пенсії порушує його права, передбачені Конституцією України та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-ІV, оскільки сплачуючи страхові внески з 2004 по 2016 роки, він збільшив страховий стаж на 12 років. Крім того, позивач вважає, що на час призначення йому 18 листопада 2001 року пенсії, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-ІV - не існувало, а тому його застосування є безпідставним.

В письмових запереченнях спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи убачається, що 02 червня 2003, з підстав визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 №1788-ХІІ та Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 №796-ХІІ, ОСОБА_1 , який мав статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 2 категорії, було призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку. З 01 січня 2004 пенсія позивача була перерахована згідно із порядком і на умовах визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-ІV та виплачується до теперішнього часу.

04 лютого 2016 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ з заявою де просив про переведення на призначену вперше після досягнення віку 60 років пенсію із солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

УПФУ розглянуло заяву позивача та посилаючись на ст. ст. 9, 10, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-ІV, 12 лютого 2016 прийняло рішення №6/2 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком, оскільки ним було використано його право вибору виду пенсії, а саме пенсії за віком в момент подання заяви на первинне призначення 02 червня 2003.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні зазначених норм права, колегія суддів виходить із такого.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини третьої статті 4 цього ж Закону види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині першій статті 9 наведеного вище Закону наявний перелік видів пенсійних виплат, це: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 26 цього ж Закону № 1058-IV, умовою призначення пенсії за віком досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, преамбулою Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 №796-ХІІ визначено, що він визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначено ст. 55 наведеного вище Закону № 796-XII, де крім цього передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, та вказано кількість років, на які зменшується вік виходу на пенсію відповідним категоріям осіб. Також в частині третій ст. 55 Закону № 796-XII зазначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону № 1058-IV і цього Закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені загальними законами: «Про пенсійне забезпечення», а з 1 січня 2004 року Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Статтею 56 цього Закону передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз викладеного положення закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Порядок перерахунку пенсій Законом №796-ХІІ не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини 2 статті 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону №796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Наведене правова позиція, стосовно тлумачення положень Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», викладена в постанові Верховного суду України від 10 червня 2008 року №21-1748во07.

Тобто, посилання позивача на невикористане право вибору однієї з двох можливих пенсій не знайшло свого підтвердження, оскільки пенсія йому була призначена саме за віком.

Крім того, п. 13 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різна види пенсії, а саме: за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Оскільки позивачу у 2003 році вже було призначено пенсію за віком (із зниженням пенсійного віку), тому правильними є висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

При розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: