Справа № 196/947/16-а
Суддя: Бойко Ю. О.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/947/16-а
№ провадження 2-а/196/47/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., позивача ОСОБА_1, представника Управління ПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3, про визнання незаконним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, та відкладаючи, як виняток, складання постанови у повному обсязі на строк п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 160 ч. 3 КАС України,

ВТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління ПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області, предмет якого складають вимоги: 1) визнати незаконними та скасувати рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області щодо відмови їй (ОСОБА_1) здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013; 2) зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі здійснити ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 87 відсотків заробітної плати державного службовця за відповідною посадою з усіма додатковими виплатами виходячи з довідки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 17.08.2016 року № 11-120, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів; 3) стягнути з УПФ України в Царичанському районі на її користь судовий збір у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань, що використовуються на фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України.

Позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись на ст. 19 Конституції України, ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу", Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії".

На підтвердження своїх доводів позивач посилається на такі документи: паспорт громадянина України на ім'я позивача з карткою платника податків (а.с.8); лист Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області № 4147/03/33 від 26.08.2016 року (а.с.9); довідка Державної фінансової інспекції України № 11-120 від 17.08.2016 (а.с.10); постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016 року у справі № 196/70/15-а (а.с. 28-31); довідка Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області №11-05-16/2123від 24.03.2008 року (а.с. 32); довідка Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області № 04-11-05-19/9925 від 07.08.2013 року (а.с.33); рішення Комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсій управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі від 22.08.2016 року (а.с.34).

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала на таке.

Ужовтні 2005 року вона вийшла на пенсію державного службовця з посади головного контролера-ревізора контрольно-ревізійного відділу в Царичанському районі контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області.

25 жовтня 2005 року Управлінням Пенсійного фонду України в Царичанському районі їй відповідно до положень Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 була призначена пенсія в розмірі 87% середньомісячної заробітної плати, яка визначалась із нарахованої заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за пенсією.

На момент виникнення спірних відносин правонаступником Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області є Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, яка створена в результаті реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про оптимізацію органів виконавчої влади" від 9 грудня 2010 року № 1085/2010 про що зазначено листом Міністерства юстиції України від 27.02.2013 року № 1312-0-26-12.

18 серпня 2016 року вона звернулась з заявою до УПФ України в Царичанському районі здійснити перерахунок її пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати відповідним категоріям працюючих державних службовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правих актів" на підставі довідки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 17.08.2016 року № 11-120 про заробітну плату для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Листом від 26.08.2016 року № 4147/03/33 відповідач повідомив її, що рішенням Комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунку) пенсій 22.08.2016 року № 44 їй відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям державних службовців, оскільки такий перерахунок чинним законодавством не передбачений. При цьому послалися на Закон України № 213-VІІІ від 02.03.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким, за змістом листа, скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, що отримали пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, а та кож на Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, з прийняттям якого скасовано статтю 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та на Постанову КМУ від 09.12.2015 № 1013, якою було скасовано пункт 4 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Позивач вважає, що рішення комісії УПФУ в Царичанському районі № 44 від 22.08.2016 року є незаконне як таке, що прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття законного рішення та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи, тобто не відповідають критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єкта владних повноважень, визначених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Вказує на те, що відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначалась у розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Стаття 37-1 названого Закону передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

На день підвищення з 01.12.2015 року заробітної плати відповідним категоріям державних службовців відповідно до Постанови КМУ від 09 грудня 2015 року № 1013 ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ була чинною, тому вона вважає, що набула законного права на перерахунок пенсії відповідно до вимог названої статті Закону (ст. 37-1 втратила чинність 01.05.2016 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ).

У зв'язку з цим відповідач повинен був керуватися вимогами ст. 37-1 Закону, адже відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того позивач переконаний, що Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, що набрав чинності 01.05.2016 року, регулюються питання пенсійного забезпечення державних службовців у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення і не поширюється на пенсіонерів, яким пенсії призначені до набрання ним чинності, що не позбавляє її права на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати державним службовцям за відповідною посадою, з якої призначена пенсія.

Стверджується, що посилання відповідача на Закон України № 213-VІІІ від 02.03.2015р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України, зокрема Закону України "Про державну службу", як на підставу для відмови у проведенні перерахунку її пенсії є необґрунтованим і безпідставним, оскільки положення зазначеної правової норми стосується лише порядку призначення пенсії у разі реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та не встановлює жодних обмежень в частині перерахунку раніше призначеної пенсії. Тому норми цього Закону не застосовуються і не можуть бути застосовані до пенсіонерів, яким пенсія була призначена до виплати на підставі Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. Адже відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду правової позиції Європейського суду з прав людини і громадянина, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано усі вимоги, необхідні для цього, то органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

ОСОБА_1 переконана, що її право на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався Постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" № 865 від 31.05.2000 року.

Пунктом 4 Постанови КМУ № 865 (у попередній редакції від 25.03.2014), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за такими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови № 865 (редакція від 25.03.2014), перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідки дає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлянням державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" до Постанови № 865 внесені зміни, які застосовуються з 01.12.2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

На даний час КМУ на виконання змін до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" не було визначено умов та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Позивачем стверджується те, що правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014 року, за певних обставин законне сподівання на отримання активу може бути захищено ст. 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом особи, якій воно надане може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є установлена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Тобто бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені ст. 1 Першого протоколу.

Відповідно до частини четвертої ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ними після 15 числа.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 вважає, що її право на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань, а судова практика з аналогічних справ, пов'язаних з перерахунком пенсій у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям у справах № 201/4479/16а, № 749/350/16а, № 640/6998/16а, 748/909/16а, № 745/203/16а, 331/5436/16а від 30.08.2016, № 509/2904/16а від 30.08.2016, № 749/350/16а від 01.06.2016, вказує на порушення пенсійним органами норм матеріального та конституційного права пенсіонерів на перерахунок пенсії.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду для вивчення пенсійну справу на ім'я позивача та письмові заперечення про таке.

Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1, вважає, що її вимоги не відповідають чинному законодавству з наступних підстав.

Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, зокрема, ст. 37(1), передбачалося право на проведення перерахунку пенсії, та було прийнято ряд нормативно-правових актів, в тому числі Постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889- VІІІ скасовано, зокрема, статтю 37(1) Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, якою передбачалося право на проведення перерахунку пенсії.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" скасовано пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Враховуючи те, що Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ не передбачено перерахунок пенсій, в тому числі призначених згідно із Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" скасовано пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позову повністю, обґрунтовуючи законність дій Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області.

Залучений до участі і справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, правової позиції не висловив.

Третя особа ОСОБА_3 просила позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, підтримавши правову позицію позивача.

Дослідивши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в адміністративному спорі, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити в частині вимоги щодо визнаннянезаконним та скасувати рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області №44 від 17.08.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, а також в частині вимоги щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 87 відсотків заробітної плати державного службовця за відповідною посадою з усіма додатковими виплатами у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", витребувавши необхідні відомості від Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, але слід відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області здійснити їй з 01 вересня 2016 року перерахунок та виплату пенсії виходячи з довідки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 17.08.2016 року №11-120.

Виносячи постанову суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 11 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Згідно ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року у справі №196/70/15-а зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 30.08.2013 року перерахунок пенсії, виходячи зі слідуючих складових заробітної плати: 1202,00 грн. - оклад, 60,00 грн. - надбавка за ранг, 315,50 грн. - надбавка за вислугу років, 430,66 грн. - надбавка за високі досягнення в праці, 647,88 грн. - премія, зазначених у довідці №11-05-16/2123 від 24.03.2008 року та з урахуванням сум допомоги на оздоровлення за 2004 рік - 858,00 грн. та 993,00 - за 2005 рік, та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2005 рік у розмірі 1981,00 грн., зазначених у довідці №04-11-05-19/9925 від 07.08.2013 року (а.с.28-31).

18.08.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є пенсіонером з 2005 року, звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії державних службовців, яку вона одержує після досягнення відповідного віку з посади головного контролера-ревізора контрольно-ревізійного відділу в Царичанському районі контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області в розмірі 87 відсотків заробітної плати державного службовця за відповідною посадою з усіма додатковими виплатами, виходячи з довідки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 22.08.2016 року №11-120 у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Рішенням Комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсій управлінням Пенсійного фонду України в Царичанському районі №44 від 17.08.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати з 01.12.2015 року, так як такий перерахунок Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII не передбачений (а.с.34).

На час виникнення адміністративного спору пенсія позивача складала 2634 грн. за повідомленням позивача (а.с. 46), що не заперечувалося представником відповідача та узгоджувалося з наданими суду матеріалами пенсійної справи на ім'я ОСОБА_1.

17.08.2016 року за №11-120 Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області ОСОБА_1 було видано Довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, про те, що вона справді працювала головним контролером-ревізором контрольно-ревізійного відділу в Царичанському районі, призначено пенсію, і для її перерахунку з 01.12.2015 року зазначено такі "складові заробітної плати": 1503,00 грн. - посадовий оклад; 60,00 грн. - надбавка за ранг (12 ранг); 977,84 грн. - надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (44,687%); 5014,04 грн. - премія (333,602% посадового окладу); 625,20 грн. - інші виплати (винагорода за вислугу років - 40%. матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань). Стверджується, що загальна сума заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, становить 8180 гривень 08 копійок (а.с.10).

В судовому засіданні позивач заявила, що вона не знає того, яка пенсія їй повинна бути нарахована на підставі наведеної вище довідки (а.с.46). Про призначення відповідної судової експертизи клопотань не заявляла. Пояснити суду про те, чи слід розуміти її вимогу про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки, вимогою про виплату їй пенсії в сумі 7166, 67 грн., що складає 87% від наданого у довідці розрахунку заробітної плати, позивач категорично відмовився. Так само, ОСОБА_1 відмовилася пояснити суду про те, яким чином підвищення окладу працюючого державного службовця на 25 відсотків може призвести до збільшення розміру пенсії в такому випадку більше ніж на 250 відсотків.

Позицію позивача про те, що всі питання і претензії слід адресувати до того, хто видав довідку, суд розцінює неконструктивною та недобросовісною з огляду на те, що залучений до участі у справі, як третя особа, начальник інспекції ОСОБА_4 до суду не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи, а головний бухгалтер ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила лише те, що така довідка видана була за заявою пенсіонера відповідно до законодавства і відомості про премію були внесені на підставі внутрішніх наказів установи про таке преміювання, що здійснювалось за рахунок економії заробітної плати за весь рік через наявність вакансій (а.с 45-46). При цьому, суду не було пояснено, чому зазначена у довідці сума премії (333,602% посадового окладу) в розмірі 5014,04 грн. не була поділена пропорційно кількості місяців строку, за який склалася така економія фонду оплати праці в даній установі, і чому, з огляду на зазначене, розрахунок "суми заробітної плати" склав 8180,08 гривень.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що саме надану Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області 17.08.2016 року за №11-120 "Довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (переховано) пенсію", за підписом начальника інспекції ОСОБА_4 та головного бухгалтера ОСОБА_3 (а.с.10), не може бути покладено в основу перерахунку пенсії позивача.

Це не означає, що належне ОСОБА_1 право на перерахунок пенсії державних службовців у зв'язку з підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям не підлягає судовому захисту.

Вирішуючи цей спір, суд керувався нормами Конституції України, яка у спірних правовідносинах є актом прямої дії.

Так, стаття 46 Конституції України гарантує громадянам України право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, повної втрати працездатності.

У розвиток цієї норми Конституції України Верховною Радою України було прийнято Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Статтею 4 Основ встановлено одним із видів загальнообов'язкового державного страхування пенсійне страхування. А одним із принципів державного соціального страхування визначено державну гарантію реалізацію застрахованими громадянами своїх прав (стаття 5 Основ).

Таким чином, держава Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати своїм громадянам соціальне забезпечення, зокрема, в разі їх повної непрацездатності.

Вказана гарантія громадян на соціальний захист розкрита у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким встановлено принципи, засади та механізм призначення та виплати пенсії.

Так, згідно статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Право на отримання пенсії передбачено, в тому числі, громадянам України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Позивачеві у 2005 році відповідно до закону України "Державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) була призначена пенсія державних службовців у розмірі 87 відсотків від суми її заробітної плати, на яку нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 37-1 цього Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Цією статтею Закон від 16.12.1993 року №3723-ХІІ був доповнений відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" від 16.01.2003 року № 432-IV, редакція якої далі була змінена відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 17.11.2005 року № 3108-IV, а також відповідно до Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII.

Таким чином, даною нормою громадянам гарантовано було здійснення перерахунку призначеної пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області від 22.08.2016 року за №44, яка є предметом спору, містить посилання на невизнання такого права за ОСОБА_1 з мотивів вступу в дію нового закону про державну службу, яким по іншому визначаються принципи, засади та механізм призначення і виплати пенсії державним службовцям.

Між тим, як вже зазначалося, пенсія за віком (по непрацездатності) є соціальною гарантією, встановленою Конституцією України.

Конституційний Суд України в своїх рішеннях неодноразово вказував про недопущення звуження чи скасування соціальних гарантій.

Так, в Рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року Конституційний Суд України визначив, що конституційне право на соціальний захист включає право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

В Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року Конституційний Суд України вказав, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Посилання позивача і відповідача на різні закони щодо проходження державної служби в України та соціальних гарантій державних службовців, якими по іншому визначаються принципи, засади та механізм призначення і виплати пенсії державним службовцям, порушує питання щодо суті конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту цих осіб, тому з огляду на ієрархію нормативних актів застосуванню підлягає Конституція України.

Щодо правомірності прийняття управлінням ПФУ в Царичанському районі рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачеві, то суд виходить з такого.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією, законами України та іншими нормативними актами.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, які у своїй діяльності також повинні дотримуватися, в першу чергу, Конституції України.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову позивачеві в здійсненні перерахунку пенсії державних службовців, відповідач порушив приписи Конституції України, у зв'язку з чим його рішення за №44 від 22.08.2016 року підлягає скасуванню як незаконне.

Крім того, суд зазначає, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, також гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки підпадає під визначення "майно" в розумінні вказаної норми Конвенції, і цього "майна" позивач був фактично позбавлений через недоотримання пенсії в більшому розмірі, який залежить від збільшених Урядом розмірів окладів державних службовців, починаючи з 01.12.2015 року.

Необхідність застосування положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час вирішення справ обумовлена ст. 8 КАС України та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Так, у справі "Пічкур проти України" (CASE OF PICHKUR v. UKRAINE), №10441/06, п.41, рішення від 07.02.2014 року, Європейський Суд (ЄСПЛ) зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені, або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

У даній справі, як вже було досліджено судом, Конституція України, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV та Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ визначили чіткі підстави отримання пенсії, вік, мінімальний стаж роботи та умови здійснення перерахунку. Отже, отримувана позивачем пенсія з гарантією її перерахунку є "майном" у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції втручання в майнові права допускається лише в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Правомірність такого втручання перевіряється застосуванням алгоритму, виведеному ЄСПЛ у своїй практиці, відповідно до якого втручання має бути законним, повинно переслідувати легітимну мету (в інтересах суспільства) та забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної людини.

На переконання суду відмова в перерахунку призначеного розміру пенсії позивачеві становить втручання в його майнові права, яке відбулося у зв'язкe з неправильним вирішенням відповідачем питання про дію закону в часі стосовно певного кола осіб, а саме громадян, які вже стали пенсіонерами відповідно до Закону від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) станом на 01.05.2016 року, коли Закон № 889-VIII від 10.12.2015 року за № 889-VIII вступив у дію.

Судом взято до уваги те, що Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ зберігає свою переживаючу дію на коло осіб, які є пенсіонерами за цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що законодовавець окремо у пункті 12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року за № 889-VIII визнав переживаючу дію цього Закону, зазначивши, що за особами, які ще не є пенсіонерами, але мають певний стаж на посадах державних службовців, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), тобто за Законом від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Крім того, на час виникнення цього адміністративного спору подібне позбавлення "майна" зачіпало не всіх осіб, які у зв'язку зі зміною законодавства опинялися в такій самій ситуації, будучи колишніми службовцями органів державної влади та маючи право на перерахунок пенсій чи довічного утримання, що виплачуються через Пенсійний фонд України. Права таких осіб були вже забезпечені захистом через ухвалення Конституційним Судом України відповідних рішень.

Так, в рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року, предметом розгляду якого були положення частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону № 2453 щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, встановлення максимального розміру такого утримання, припинення його виплати суддям у відставці на період їх роботи на певних посадах та скасування права судді на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді, а також положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213, за якими у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 2453, визначив, що Конституційний Суд України вже визнавав неконституційним положення законів України щодо позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці, що виплачується Пенсійним фондом України. При цьому, Конституційний Суд України вказав на порядок виконання цього рішення, відповідно до якого знову, зокрема, у разі зміни грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру такого грошового утримання.

Аналогічна позиція Конституційного Суду України знайшла своє відображення у рішенні №4-рп/2015 від 13.05.2015 року по справі за Конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно якого усі призначені за Законом пенсії підлягають перерахунку, у тому числі, у зв'язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Тому суд звертає увагу на порушення, як статті 24 Конституції України, так і статті 14 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Стаття 24 Конституції України визначає, що громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Стаття 14 Конвенції проголошує, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

За практикою ЄСПЛ ст. 14 Конвенції не існує незалежно від її інших норм, але вона може грати важливу автономну роль, доповнюючи та уточнюючи їх, надаючи особам гарантії від будь-якого виду дискримінації при здійсненні ними своїх прав та свобод, гарантованих Конвенцією (справа "Marckx проти Бельгії" (Marckx v. Belgium), №6833/74, рішення від 13.06.1979 року).

В справі "Пічкур проти України" (CASE OF PICHKUR v. UKRAINE), №10441/06, п.41, рішення від 07.02.2014 року, Суд зазначив, що заборона дискримінації за статтею 14 Конвенції поширюється за межі використання прав та свобод, гарантування яких кожною державою вимагається Конвенцією та протоколами до неї. Вона також застосовується до тих додаткових прав, що входять до загальної сфери застосування будь-якої статті Конвенції, які держави добровільно вирішили гарантувати.

Застосовуючи ст. 14 Конвенції до спірних відносин суд врахував обставини, що склалися в державі, починаючи з 2014 року, що характеризуються спадом економіки, недостатністю власних фінансових ресурсів та необхідністю запровадження заходів щодо подолання економічної кризи, в тому числі і шляхом економії власних фінансових ресурсів.

ОСОБА_2, розуміючи такі кроки, що призвели до позбавлення позивача "майна", суд наголошує на різниці у поводженні між особами, вказаними у статтях 37 і 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ, та іншими громадянами, які перебували на публічній службі, і до цього реалізували своє право на пенсію/довічне грошове утримання за рахунок коштів Пенсійного фонду України з подальшою можливістю її перерахунку.

Суд дійшов переконання, що такий підхід не виправдовує відмінне ставлення до осіб, зазначених в ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ.

За таких обставин суд дійшов висновку, що різниця у поводженні із зазначеними особами, до яких відноситься і позивач, порушувала статті 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу.

Викладені судом аналіз законодавчих норм та відповідні ним обставини справи дають підстави дійти висновку, що слід задовольнити адміністративний позов в частині визнання незаконним та скасування рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області №44 від 22.08.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013.

Очевидна невідповідність відомостей щодо розрахунку заробітної плати працюючого державного службовця, внесених до Довідки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 17.08.2016 року за №11-120 (а.с.10), що встановлено судом, змушує суд відмовити позивачеві в задоволенні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі даної довідки.

Але суд, враховуючи приписи частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, переконався, що може вийти за межі позовних вимог через необхідність повного захисту прав позивача, у зв'язку з чим дійшов висновку, що слід зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року перерахунок та виплату пенсії, витребувавши необхідні відомості від Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що на підставі ст.94 КАС України слід стягнути з управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань, що використовуються на фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України, на користь позивача 551,20 грн. з метою відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 94, 158-163, 167, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області №44 від 17.08.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 87 відсотків заробітної плати державного службовця за відповідною посадою з усіма додатковими виплатами у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", витребувавши необхідні відомості від Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року перерахунок та виплату пенсії виходячи з довідки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 17.08.2016 року №11-120.

Стягнути з Управління ПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань, що використовуються на фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України, на користь ОСОБА_1 551,20 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з подачею апеляційної скарги через районний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6