Справа № 2-а-1791/10/1570
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2011 р.Справа № 2-а-1791/10/1570

Категорія: 12.3Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та Державної податкової адміністрації в Одеській області на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової адміністрації в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення плати за час прогулу, -

встановиЛА:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової адміністрації в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення плати за час прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року позов задоволено частково. Зобовязано Державну податкову адміністрацію в Одеській області внести зміни в наказ від 20.01.2010 року № 16-о „Про звільнення ОСОБА_4Г. зазначивши дату звільнення ОСОБА_4 з посади начальнику відділу організації роботи з безхазяйним майном управління погашення прострочення податкових зобовязань ДПА в Одеській області з 05.02.2010 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_4 та Державна податкова адміністрація в Одеській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року та винести нову постанову.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг сторони по справі посилаються на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, апелянти зазначають, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ДПА в Одеській області від 15.07.2009 року № 552-в ОСОБА_4 надано додаткову оплачувану відпустку державного службовця на 15 календарних днів за період роботи з 20.05.2005 року по 19.05.2006 року та щорічну основну відпустку на 30 календарних днів за період роботи з 01.08.2006 року по 31.07.2007 року, з 20 липня 2009 року по 03 вересня 2009 року загалом 45 календарних днів (а.с. 81, том 1).

Після закінчення наданої відпуски 04.09.2009 року ОСОБА_4 до роботи не приступив, про факт свого перебування на лікарняному з 04.09.2009 року повідомив ДПА в Одеській області 08.09.2009 року у телефонному режимі, що підтверджується службовими записками начальника управління погашення прострочених податкових зобов'язань ОСОБА_5 за № 159/11/24-0118 від 04.09.2009 року та № 164/11-24-0118 від 08.09.2009 року та актом від 04.09.2009 року (а.с, 82-85, том 1).

17.11.2009 року ДПА в Одеській області прийнято рішення звернутися до управління охорони здоров'я Одеської міської ради та управління охорони здоров'я та медицини катастроф Одеської обласної державної адміністрації з проханням повідомити в яких медичних закладах лікувався ОСОБА_4 або лікується в теперішній час (а.с. 85-88, том 1).

11.12.2009 року управління охорони здоров'я Одеської міської ради листом за № 01-07/1211 повідомило ДПА в Одеській області про те, що ОСОБА_4 з 03.09.2009 року по 18.09.2009 року проходив лікування в кардіологічному відділенні №3 КУ «Міська клінічна лікарня». Адреса, проживання в історії хвороби: вул. Катерининська, 24/16 (а.с. 89, том 1).

23.12.2009 року до ДПА в Одеській області від управління охорони здоров'я та медицини катастроф Одеської обласної державної адміністрації надійшла інформація про те, що згідно зі ст.ст. 23,30 ЗУ «Пре інформацію»ст. ст. 39-1, 40 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров'я», інформація, що містить лікарську таємницю, за своїм режимом належить до конфіденційної (а.с. 90, том 1).

28.12.2009 року співробітниками ДПА в Одеській області складено акт про відсутність 28.12.2009 року на роботі начальника відділу організації роботи з безхазяйним майном управління погашення прострочення податкових зобов'язань ДПА в Одеській області ОСОБА_4 Будь яка інформація про його знаходження відсутня, керівництво і склад управління персоналу ДПА про причини його відсутності не повідомлено (а.с. 91, том 1).

За цих обставин 11.01.2010 року за місцем реєстрації ОСОБА_4: АДРЕСА_1, ДПА в Одеський області був направлений лист за №171/Д/04-0019 з проханням повідомити про причини відсутності на роботі, однак відповіді отримано не було (а.с. 92, том 1). Інших адрес управлінню персоналу позивачем не повідомлялось. Даний лист повернуто поштовим відділенням до ДПА в Одеській області 15.02.2010 року з відміткою «за закінченням строку зберігання.

19.01.2010 року ДПА в Одеській області позивачу була направлена термінова телеграма з проханням прибути 20.01.2010 року до управління персоналу ДПА в Одеській області для пояснення причин відсутності на роботі та надання документів, підтверджуючих тимчасову непрацездатність з 26.12.2009 року ( а.с. 97, том 1 ). Даною телеграмою позивача було попереджено, що з разі неприбуття в назначений час до ДПА відносно нього буде вирішуватися питання про звільнення за порушення трудової дисципліни - за прогул. Але 20.01.2010 року до управління персоналу ОСОБА_4Г, не прибув, відповідних пояснень не надав, про що 20.01.2010 року складено відповідний акт ( а.с. 98, том 1).

20.01.2010 року ДПА в Одеській області, на підставі службової записки управління погашення прострочених податкових зобов'язань ДПА в Одеській області, актів управління погашення прострочених податкових зобов'язань ДПА в Одеській області та управління персоналу ДПА в Одеській області від 28.12.2009 року та 20.01.2010 року, видано наказ №16-о про звільнення ОСОБА_4 з 28.12.2009 року з посади начальника відділу організації роботи з безхазяйним майном управління погашення прострочених податкових зобов'язань ДНА в Одеській області за прогул, п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 99, том 1).

Копія наказу ДПА № 16-о від 20.01.2010 року була направлена ОСОБА_4 листом від 20.01.2010 року № 1638/Д/04-0018, за адресою: АДРЕСА_2, який отримано 25.01.2010 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.100, том 1). Цим же листом позивачу було запропоновано з'явитися до управління персоналу ДПА для одержання трудової книжки та здачі службового посвідчення.

Судом першої інстанції було встановлено, що до управління персоналу ДПА в Одеській області ОСОБА_4 прибув 08.02.2010 року о 9 год. 44 хв. В службовому кабінеті управління персоналу № 326 йому було запропоновано ознайомитись з наказом ДПА в Одеській області від 20.01.2010 року № 16-о, отримати трудову книжку та здати службове посвідчення, позивачем наказ було прочитано, але від підпису про ознайомлення він відмовився. Також він відмовився здати службове посвідчення та отримати трудову книжку. 10.02.2010 року ОСОБА_4 знов прибув до управління персоналу ДПА де йому знову було запропоновано ознайомитися з наказом про звільнення під підпис, отримати трудову книжку та здати службове посвідчення, але позивач відмовився від підпису про ознайомлення з наказом, від отримання трудової книжки та здачі службового посвідчення також відмовився, мотивуючи тим, що він отримає відповідні документи після прийому Головою ДПА в Одеській області.

Про викладені вище обставини працівниками управління персоналу ДПА було складено акти від 08.02.2010 року та від 10.02.2010 року (а.с. 102-103, том 1).

На прийом до Голови ДПА ОСОБА_4 у встановлені дні для прийому громадян та в установленому порядку не звернувся.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що підставою для звільнення позивача став висновок відповідача про відсутність останнього на роботі 28 грудня 2009 року, у зв'язку з чим позивача звільнено з посади начальника відділу організації роботи з безхазяйним майном управління погашення прострочених податкових зобов'язань ДПА в Одеській області за прогул відповідно до п. 4 ст 40 КЗпП України.

Суд погоджується з підставами дій відповідача щодо припинення державної служби позивача та звільнення його із займаної посади з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.І ст. 40 трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом).

Згідно п.п. 1.1, 1.3 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6196, визначено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Як вибачається з матеріалів справи, листками тимчасової непрацездатності: серія АБЮ № 808602 (а.с. 33, том 1), серія АБЮ № 690844 (а.с. 34, том 1), серія АБЮ № 626082 а.с. 35, том 1) підтверджуються тимчасова непрацездатність позивача з 27.07.2009 року по 10.08.2009 року, з 25.08.2009 року по 18.09.2009 року, що свідчить про факт невикористання ним 20 днів щорічної відпустки, яка була надана йому на період з 20.07.2009 року по 03.09.2009 року.

Листками тимчасової непрацездатності: серія АБШ № 084588 (а.с. 36, том 1), серія АБШ № 084627 (а.с.37, том 1), серія АБШ № 043518 (а.с. 38, том 1), серія АБЮ №734314 (а.с. 39, том 1), серія АБЮ №734378 (а.с. 40 том 1) підтверджується тимчасова непрацездатність позивача у період з 21.09.2009 року по 02.10.2009року (включно), з 05.10.2009 року по 25.12.2009 року (включно) Даними доказами підтверджується поважність причин невиходу ОСОБА_4 на роботу через хворобу у період з 04.09.2009 року по 25.12.2009 року включно, що не заперечувалось представниками відповідача в судовому засіданні.

Наступні листки тимчасової непрацездатності серія АБЮ № 781777 та серія АБЮ № 626873 видані ОСОБА_4 з 11 січня 2010 року по 20 січня 2010 року та з 21.01.2010 року по 04.02.2010 року (а.с. 41-42).

Отже, позивачем не надано до суду доказів тимчасової непрацездатності за період з 26.12.2009 року по 31.12.2009 року, що свідчить про відсутність поважних причин для невиходу позивача на роботу у період з 28.11.2009 року по 31.12.2009 року (робочі дні).

На думку суду є необгрунтованими посилання позивача, що з 28.11.2009 року він проходив курс мануальної терапії в Одеському обласному лікувально - фізкультурному диспансері, як такого, що був тимчасово непрацездатний, оскільки як зазначено вище судом, тимчасова непрацездатність працівника засвідчується листком непрацездатності, а відповідно до листа Одеського обласного лікувально - фізкультурного диспансеру листи непрацездатності останнім не видаються (а.с, 182, том 2). Про необхідність своєчасного звернення до територіального поліклінічного закладу за місцем проживання щодо отримання листка непрацездатності позивач і повідомлений лікарем ОСОБА_6, що підтверджується Управлінням охорони здоров'я Одеської обласної держаної адміністрації (а.с. 239, том 2).

Колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача що з 26.12.2009 року по 31.12.2009 року продовжувалася частка його невикористаної у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю відпустка, надана йому з 20.07.2009 року виходячи з наступного.

Відповідно до статті 80 КЗпП України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону України «Про відпустки».

Крім вищезазначених норм такий порядок надання працівнику частини невикористаної відпустки міститься у ст. 11 Закону України «Про відпустки».

Пунктом 2.4.42 Регламенту державної податкової адміністрації в Одеській області, затвердженим наказом ДПА в Одеській області від 04.09.08 №1960 встановлено, що частина невикористаної відпустки, що залишилась, надається працівнику у будь-який інший час поточного року або приєднується до щорічної відпустки в наступному році на підставі відповідного наказу.

Відповідно до п. 2.4.43 Регламенту державної податкової адміністрації в Одеській області, відпустка (додаткова відпустка) працівникам ДПА надається на підставі заяви (рапорту), яка за 14 днів до початку відпустки подається на ім'я голови ДПА і повинна бути погоджена з керівником структурного підрозділу, а для керівників структурних підрозділів заява про надання відпустки повинна бути погоджена з першим заступником (заступником) голови ДПА, який здійснює керівництво відповідним структурним підрозділом.

Отже, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку, що працівник не може на власний розсуд вирішувати питання про перенесення відпустки на період, який безпосередньо настає за днем припинення дій тих обставин, які її перервали, а ця відпустка має бути встановлена за згодою між працівником та власником й надається йому на підставі наказу про це.

Крім цього, під час роботи в органах Державної податкової адміністрації в Одеській області ОСОБА_4 був державним службовцем, та ознайомлений з Регламентом державної податкової адміністрації в Одеській області, що підтверджується журналом обліку проведення професійно-економічного навчання управління погашення прострочених податкових зобов'язань ДПА в Одеській області (а.с. 51-54, том 2).

Стаття 3 Закону України «Про державну службу»визначає основні принципи державної служби, до яких відносяться: служіння народу України; демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина; професіоналізму, компетентності ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни; дотримання прав та законних інтересів органів місцевого і регіонального самоврядування; дотримання прав підприємств, установ і організацій об'єднань громадян.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну службу»основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущенні порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів ти посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

З вищевикладеного вибачається, що до основних обов'язків позивача - як державного службовця, зокрема входять й вимоги розпорядчих документів органів ДПС щодо обов'язковості повідомлення керівництва про перебування на листку непрацездатності, своєчасне надання підтверджуючих документів та здійснення відповідних заходів з метою вирішення питання про перенесення частки невикористаної відпустки на інший період.

Крім цього, зі службової записки ОСОБА_4 на ім'я Голови ДПА в Одеській області ОСОБА_7 вбачається, що позивач повідомляє, про те що, знаходячись у відпустці, яка надана йому з 20.07.2010 року, він захворів, надає листки тимчасової непрацездатності, зазначає, що продовжує хворіти та після закінчення хвороби бажає продовжити свою відпустку на кількість невикористаних днів відпустки, що спростовує твердження позивача, що він з 26.12.12009 року вважав продовженою свою щорічну відпустку, яку не використав через хворобу та свідчить про викладене письмово бажання продовжити відпустку після закінчення хвороби.

Суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки спірні правовідносини щодо припинення державної служби позивача врегульовані питання, пов'язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про державну службу, положенням Кодексу законів про працю України поширюється на вказані правовідносини лише у випадку коли спірні питання не врегульовані спеціальними Законами, тобто Законом України «Про державну службу». Отже, оскільки процедура припинення державної служби та звільнення не регламентовані Законом України «Про державну службу», до спірних правовідносин повинні бути застосовані норми КЗпП України, що регламентують процедуру звільнення працівника з ініціативи власника, тобто ст. 40 КЗпП України, що і було здійснено відповідачем.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що ДПА в Одеській області в порушення норм трудового законодавства ОСОБА_4 не було видано трудову книжку, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженою наказом Міністерства парці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як вибачається з матеріалів справи, прийняття наказу про звільнення ОСОБА_4 №16-о 20.01.2010 року ДПА в Одеській області ОСОБА_4 був направлений лист №1638/д/04-0018 терміново з'явитися до управління персоналу для отримання трудової книжки. Про отримання ОСОБА_4 цього листа свідчить повідомлення поштового відділення щодо вручення його позивачу 25.01.2010 року. Крім цього в матеріалах справи міститься відповідь поштового відділення, яка додатково підтверджує факт отримання ОСОБА_4 зазначеного листа. Актами ДПА в Одеській області від 08.02.2010 та від 10.02.2010 року зафіксовано факт запропонування ОСОБА_4 отримати трудову книжку, однак він відмовився. З зазначеного вбачається, що відповідачем вжиті усі можливі заході щодо вручення трудової книжки позивачу.

Суд не погоджується позицією відповідача щодо дати звільнення ОСОБА_4 з 28.12.2009 року наказом №16-о від 20.01.2010 року оскільки є неприпустимим звільнення особи датою яка передує даті прийняття наказу про звільнення.

Згідно ч. 3 ст. 40 КЗнП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим якщо в день звільнення працівнику видано листок непрацездатності.

Враховуючи те, що 20.01.2010 року при прийнятті оскаржуваного наказу про звільнення, позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листком тимчасової непрацездатності № 781777, виданого ОСОБА_4, КУ «Міська поліклініка «2»11.01.2010 року, відповідно до якого 21.01.2010 року позивач мав стати до роботи, а з 21.01.2010 року по 04.02.2010 року включно він знову захворів (листок тимчасової непрацездатності № 626873) суд вважає за необхідне з метою недопущення порушення прав позивача зобов'язати Державну податкову адміністрацію в Одеській області внести зміни в наказ №16-о від 20 січня 2010 року «Про звільнення ОСОБА_4Г.»зазначивши дату звільнення ОСОБА_4 з посади начальника відділу організації роботи з безхазяйним майном управління погашення прострочення податкових зобов'язань ДПА в Одеській області з 05.02.2010 року, після його тимчасової непрацездатності.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 не обґрунтовані в частині заявлених позовних вимог, проте з метою повного захисту прав свобод та інтересів позивача колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, щодо виходу останнього, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, за межі позовних вимог та зобов'язання ДПА в Одеській області внести зміни в наказ №16-о від 20 січня 2010 року «Про звільнення ОСОБА_4Г.»зазначивши дату звільнення ОСОБА_4 з посади начальника відділу організації роботи з безхазяйним майном управління погашення прострочення податкових зобовязань ДПА в Одеській області з 05.02.2010 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та Державної податкової адміністрації в Одеській області на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року по справі № 2-а-1791/10/1570, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової адміністрації в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення плати за час прогулу, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3