Справа № 320/7795/16-а(2-а/320/24/17)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 травня 2017 року м. Київ К/800/16697/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що після досягнення 55 років та маючи при цьому 36 років 2 місяці 4 дні стажу роботи, з них 12 років 10 місяців 19 днів на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, подав до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте рішенням від 30 вересня 2016 року №3310 відповідач у призначенні такої пенсії відмовив. Посилаючись на те, що має необхідний стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, просив визнати незаконними дії Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; скасувати рішення №3310 від 30 вересня 2016 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Запорізької області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, і Списком №2, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 26 січня 1991 року №10, з 14 липня 2016 року - з дня набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах, та з дня звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши у пільговий трудовий стаж роботу за період: з 22 серпня 1992 року по 19 липня 1993 року - на Мелітопольському заводі холодильного машинобудування ім. 30-років ВЛКСМ, з 20 липня 1993 року по 31 березня 1998 року - на державному будівельно-ремонтному підприємстві «Світанок», з 01 листопада 1983 року по 01 вересня 1985 року та з 14 лютого 1987 року по 01 червня 1987 року - у Пересувній механізованій колоні №9 до стажу роботи, який складає 12 років 10 місяців 19 днів, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив його скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходячи з наданих позивачем на підтвердження позовних вимог доказів, зокрема копії трудової книжки, довідок, актів, наказів, дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки його робота на посадах, віднесених до Списку №2, підтверджується вказаними вище доказами, які є належними та допустимими, а непроведення атестації чи її проведення з порушенням встановлених строків, своєчасність та якість проведення якої покладається на керівника підприємства, організації, не є тією визначальною обставиною, що є підставою для незарахування спірних періодів стажу роботи до пільгового стажу позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд зазначав, що відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442) пенсії за віком на пільгових умовах за списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватись підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

За змістом пункту 1 Порядку №442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до пункту 8 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я.

Пункту 9 Порядку №442 передбачено, що перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно пункту 10 Порядку №442 результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі, організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. В такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Таким чином, виходячи з наведеного, обов'язковою умовою для призначення пенсій за віком на пільгових умовах за списками №1 і №2 після 21 серпня 1992 року є проведення атестації робочого місця.

Так, з 01 липня 1987 року по 19 липня 1993 року ОСОБА_1 працював виконавцем робіт на Мелітопольському заводі холодильного машинобудування імені 30 років ВЛКСМ, яке в подальшому перейменовано на ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма»; а з 20 липня 1993 року по 31 липня 1998 року - в Державному будівельно-ремонтному підприємстві «Світанок», яке входило до складу Мелітопольського заводу холодильного машинобудування імені 30 років ВЛКСМ.

Наказами директора Мелітопольського заводу холодильного машинобудування «Рефма» від 01 червня 1995 року №190л-І та від 18 квітня 2000 року №107л-ІХ були затверджені результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, водночас, посада виконавця робіт у затвердженому переліку атестованих робочих місць відсутня.

Таким чином, з огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 19 липня 1993 року на Мелітопольському заводі холодильного машинобудування та з 20 липня 1993 року по 31 березня 1998 року - в Державному будівельно-ремонтному підприємстві «Світанок».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «б» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів в ній, затвердженого Постановою КМУ №637 від 12.08.1993р..

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01 листопада 1983 року по 01 вересня 1985 року та з 14 лютого 1987 року по 01 червня 1987 року працював на посаді майстра у Пересувній механізованій колоні №9 тресту «Броварисільбуд», реорганізованій у ВАТ «Пересувна механізована колона №24» (довідка від 22.04.2014р. №18 про підтвердження наявного трудового стажу, яка видана на підставі картки фк2, наказів, платіжних відомостей на зарплату), яку постановою Господарського суду Київської області від 15 січня 2008 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру й ухвалою Господарського суду Київської області від 24 лютого 2009 року затверджений ліквідаційний баланс підприємства.

Проте, згідно відповіді Державного архіву Київської області від 01.08.2016р. №1137/01-43 документи, що підтверджують стаж роботи позивача у ВАТ «ПМК №24», відсутні, натомість наявні відомості про його роботу на посаді секретаря комітету комсомолу тресту «Броварисільбуд».

Підсумовуючи наведене, правильним є висновок апеляційного суду про відсутність підстав для скасування рішення Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30 вересня 2016 року №3310 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник