Справа № 2-а-2746/10/1470
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-2746/10/1470

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2011 р.

Справа № 2-а-2746/10/1470

Категорія:6.2

Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі – Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та ДП "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" до Миколаївської міської ради, третя особа – Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва про скасування рішення № 43/31 від 24.02.2006 та зобов'язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону звернувся з позовними вимогами, в яких, з урахуванням уточнень, просив скасувати п.13, 13.1, 13.2, 13.3 Рішення Миколаївської міської ради №43/31 від 24.02.06 р. про вилучення у державного підприємства ”Миколаївський авіаремонтний завод ”НАРП” земельної ділянки площею 794 350 кв. м. по вул.Знаменській,4, у м. Миколаєві.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що дане Рішення є незаконним, оскільки було прийняте на підставі заяви позивача, яка була здійснена без згоди Міністра оборони.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду Миколаївська міська рада подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі Миколаївської міської ради зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ДП ”Миколаївський авіаремонтний завод ”НАРП” відноситься до підприємств Міністерства оборони України.

Відповідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 07.06.01 р. №426 у позивача у постійному землекористуванні є земельна ділянка площею 92,445 га.

17.01.06 р. листом №119 позивач звернувся до відповідача з проханням дозволити виконання робіт з земельної кадастрової інвентаризації земельної ділянки для її часткового відчуження орієнтовною площею 79,4 га.

19.01.06 р. листом №225/3/244 Директор департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України, за дорученням Міністра оборони України також звернувся до відповідача з аналогічним проханням.

24.02.06 р. відповідач прийняв Рішення №43/31, яким (п.13.1) вилучив у позивача земельну ділянку площею 794 350 кв. м. по вул. Знаменській,4, у м. Миколаєві, затвердив (п.13) технічну документацію щодо внесення зміни до державного акту на право постійного землекористування, та вніс зміни (п.13.3) до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 7.06.01 р. №426, скасував (п.13.2) пп.4.9.1 п.4. Рішення міської Ради від 28.02.01 р. №28/7.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3,4 ст.142 Земельного кодексу (далі ЗК) України (у редакції, що діяла на час прийняття Рішення) припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Враховуючи, що позивач є структурним підрозділом Міністерства оборони України він зобов’язаний у своїй діяльності додержуватися вимог нормативних актів, які відають Міністерства оборони України.

Відповідно до п.45 Положення (далі Положення) ”Про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями” затвердженого Наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.97 р., передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач згоди передбаченої п.45 Положення не отримував, тому відмовитися від земельної ділянки не міг. Крім того позивач зазначає, що він звертався до відповідача не з відмовою від земельної ділянки, а з проханням дозволити виконання робіт з земельної кадастрової інвентаризації земельної ділянки для її часткового відчуження, орієнтовною площею 79,4 га., та передачі Квартирно-експлуатаційному відділу м. Миколаєва, що також є структурним підрозділом Міністерства оборони України.

Відповідач Рішення, щодо передачі земельної ділянки у користування КЕВ м. Миколаєва, не приймав.

Таким чином, з огляду на те, що, порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою передбачений ст.142 ЗК України поширюється, як на всю земельну ділянку так і на її частину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вилучити дану земельну ділянку відповідач міг тільки за наявності підстав та в порядку передбаченому ст.ст. 147,149 ЗК України, а таких підстав у нього не було.

Крім того колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 149 ЗК України у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що Рішення Миколаївської міської ради №43/31 від 24.02.06 р. (в частині п.13, 13.1, 13.2, 13.3) порушує право позивача, щодо постійного користування земельною ділянкою.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року у справі № 2-а-2746/10/1470 – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення та підписання ухвали в повному обсязі – 14 листопада 2011 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян