Справа № 805/1501/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р. Справа № 805/1501/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В.,

за участю секретаря судового засідання Смаль О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Покровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про зобовязання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. від 07.02.2017р.

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Покровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (з урахуванням заміни відповідача на правонаступника) про зобовязання виключити з реєстру обтяжень рухомого майна обтяження щодо рухомого майна ОСОБА_1, яке було накладено 18 червня 2012 року за № 12627839 та від 19 червня 2014 року за № 14411272.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що обтяження рухомого майна, яке було накладене податковим органом 18 червня 2012 року № 12627839 та 19 червня 2014 року № 14411272 є протиправним та не відповідає вимогам діючого законодавства України, оскільки у позивача відсутній податковий борг. Крім того, позивач зазначає, що під час закриття підприємницької діяльності ним було сплачено всі поточні платежі, тому наявність податкового обтяження є цілком неправомірним.

Відповідач у письмових запереченнях заперечує проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що станом на квітень 2017 року в інтегрованій картці платника податків позивача наявна недоїмка у сумі 165838 грн. 94 коп., та, відповідно до норм статті 65 Податкового кодексу України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання. Крім того, представник відповідача у письмових запереченнях просив суд розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 18 червня 2012 року за № 12627839 відповідачем на підставі підпункту 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави обтяження відносно позивача на майно платника податків згідно акту опису майна від 14 червня 2012 року № 11 на розмір основного зобовязання 6800 грн. (строк дії 18 червня 2017 року) та 19 червня 2014 року за № 14411272 на майно платника податків згідно акту опису майна від 17 червня 2014 року № 28 на розмір основного зобовязання 159016 грн. 88 коп. (строк дії 19 червня 2019 року), що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 16 січня 2017 року № 51251379.

Як вбачається з облікової картки платника податків, наданої відповідачем та долученої до матеріалів справи, за позивачем наявний податковий борг, а саме за платежем адміністративні штрафи та інші санкції, який виник на підставі рішення про застосування фінансових санкцій від 7 березня 2014 року № 000014/05-18-21/НОМЕР_1 на суму 85407 грн. 94 коп., за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг виноградарства, садівництва і хмелярства, який виник на підставі рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» від 7 березня 2014 року № НОМЕР_2 на суму 73608 грн. 94 коп., за платежем збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, який виник на підставі звітів про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства від 13 серпня 2014 року № 8, яким було самостійно визначено суму грошового зобовязання у розмірі 84 грн. 06 коп., від 19 жовтня 2014 року № НОМЕР_3 на суму 80 грн., від 15 листопада 2014 року № 8 на суму 222 грн., від 17 грудня 2014 року № НОМЕР_4 на суму 103 грн., та заборгованість з єдиного соціального внеску у розмірі 6333 грн., яка виникла на підставі звіту від 10 лютого 2014 року № НОМЕР_5. Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів щодо оскарження вищезазначених рішень, прийнятих податковим органом, в адміністративному чи судовому порядку, також не надано доказів сплати вищенаведених грошових зобовязань.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абзацом 2 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Нормою пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з нормами статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Нормою пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Згідно підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до норм статті 93 Податкового кодексу України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку, визнання податкового боргу безнадійним, набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства, отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Суд зазначає, що 14 грудня 2009 року була проведена державна реєстрація позивача як фізичної особи-підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців а громадських формувань від 11 травня 2017 року. Також, відповідно до даного витягу 2 листопада 2016 року було зареєстроване припинення підприємницької діяльності позивача за власним рішенням, після чого, 14 листопада 2016 року позивач знову зареєструвався як фізична особа-підприємець. Даний факт свідчить про те, що податковий борг у розмірі 165838 грн. 94 грн. виник саме під час здійснення підприємницької діяльності позивачем. Згідно з пунктом 65.10 статті 65 Податкового кодексу України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Суд не приймає посилання позивача з приводу того, що за ним не рахується податковий борг, тому що, як зазначив позивач у позовній заяві, під час закриття підприємницької діяльності ним було сплачено усі поточні платежі, однак позивачем суду не було надано жодного доказу (платіжних доручень, квитанцій, тощо) на підтвердження погашення податкового боргу. Крім того, суд зазначає, що податкові рішення, що були прийняті відносно позивача та на підставі яких утворився податковий борг, позивачем у судовому чи адміністративному порядку не оскаржувались. Суд також зазначає, що податковий борг не був визнаний безнадійним та списаний податковим органом з урахуванням строків позовної давності. Наявність податкового боргу у позивача підтверджено податковим органом шляхом надання інтегрованої картки платника податків, яка долучена до матеріалів справи.

Проаналізувавши вищенаведені норми з урахуванням фактичних обставин даної справи, суд дійшов до висновку щодо відсутності будь-якої правової підстави для виключення з Державного реєстру обтяжень зареєстрованої податкової застави стосовно майна позивача. Отже, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивачем є передчасними та не підлягають задоволенню.

Суд не досліджує вищезазначені рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій відносно позивача, на підставі яких виник податковий борг, оскільки правомірність їх прийняття та вручення позивачу не є предметом спору у даній справі.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням предмету спору та встановлених вище фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач довів наявність податкового боргу у позивача, що стало підставою для реєстрації податкової застави в Державному реєстрі обтяжень, та позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про наявність підстав для виключення податкової застави з Державного реєстру обтяжень в судовому порядку та неправомірність дій відповідача. Таким чином, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Покровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобовязання виключити з реєстру обтяжень рухомого майна обтяження щодо рухомого майна ОСОБА_1, яке було накладено 18 червня 2012 року за № 12627839 та від 19 червня 2014 року за № 14411272 відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 травня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 19 травня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.