Справа № 814/1306/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1306/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року приватний підприємець ОСОБА_2 (далі ПП ОСОБА_2В.) звернулась до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (далі Інспекція ДАБК у Миколаївській області), правонаступником якої є Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі Управління ДАБІ у Миколаївській області), про визнання неправомірними дій посадових осіб відповідача щодо винесення постанови від 6 травня 2014 року № 28-7/14-2316-14 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та скасування названої постанови.

В обґрунтування позову зазначалось, що заступником начальника Інспекції ДАБК у Миколаївській області винесено постанову від 6 травня 2014 року № 28-7/14-2316-14 про накладення на ПП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 54810 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбачене абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». На думку позивача, дії посадових осіб відповідача щодо винесення оскарженої постанови є протиправними, а постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню, оскільки при винесенні спірної постанови відповідачем самовільно визначено належність будівель до певної категорії складності, і, крім того, експлуатація будівель позивачем не здійснювалась.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник позивача в апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не враховано положення пунктів 6, 10-15, 19, 20 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 6 квітня 1995 року № 244 та ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України. Апелянт також зазначає, що протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23 квітня 2014 року, на підставі якого винесено спірну постанову, оформлений не належним чином, зокрема останній складався у відсутності позивача, без пояснення та підпису останнього. Крім того, в протоколі не правильно зазначена дата цього протоколу, а саме не правильно вказано рік. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника позивача в підтримку апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що 23 квітня 2014 року на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 14 березня 2014 року № 249, посадовими особами відповідача, із залученням головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства, проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ПП ОСОБА_2 на обєкті будівництва «Господарські та адміністративні будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Кіровоградська, 23-В».

За результатами перевірки складено акт від 23 квітня 2014 року, припис про усунення порушень від 23 квітня 2014 року № 22, а також протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23 квітня 2014 року б/н.

6 травня 2014 року відповідачем винесено оскаржену постанову за 28-7/14-2316-14, якою ПП ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», з накладенням штрафу у розмірі 54810 грн..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем порушено законодавство у сфері містобудівної діяльності, а саме здійснено експлуатацію обєктів будівництва без документів, які надають право на виконання таких робіт, а також за відсутності проектної документації.

Так, відповідно до частин 1 та 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Згідно п. 1 названого Порядку він визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, повязаної з будівництвом обєкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

На підставі п. 7 Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відповідно до п. 9 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності субєктів містобудування або їх представників, які будують або збудували обєкт будівництва.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом, видавати обовязкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Як встановлено матеріалами справи, на підставі листа Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Миколаївській області від 14 березня 2014 року № 77/4-931 та направлення на здійснення позапланової перевірки від 14 березня 2014 року № 249, посадовими особами відповідача, із залученням головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства, проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ПП ОСОБА_2 на обєкті будівництва «Господарські та адміністративні будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Кіровоградська, 23-В».

В ході перевірки встановлено, що ПП ОСОБА_2 на обєкті виконано з 2000 року будівельні роботи без відповідних документів, що надають право виконувати такі роботи, та без затвердженої проектної документації, чим порушено ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також статті 7 та 9 Закону України «Про архітектурну діяльність». Крім того, в порушення вимог частин 1, 5 та 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі збудовані ПП ОСОБА_2 будівельні обєкти з 2000 року в експлуатацію не вводились, проте станом на момент перевірки експлуатуються.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 23 квітня 2014 року, в якому зазначені наведені вище порушення законодавства (а. с. 34-35).

Крім того, за результатами перевірки Інспекцією ДАБК у Миколаївській області видано припис від 23 квітня 2014 року № 22 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил та складено протокол від 23 квітня 2014 року б/н про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (а. с. 43, 44).

6 травня 2014 року відповідачем винесено оскаржену постанову за № 28-7/14-2316-14, якою ПП ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», з накладенням штрафу у розмірі 54810 грн..

Оцінюючи оскаржену постанову відповідача про накладення штрафу на позивача, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 5 та 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність обєкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 8 грудня 2000 року ПП ОСОБА_2 належать нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою м. Миколаїв, вул. Кіровоградська, 23 (а. с. 42).

Матеріалами справи також встановлено, що підставою для проведення перевірки став лист УДСБЕЗ УМВС України в Миколаївській області від 14 березня 2014 року № 77/4-931, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки за матеріалами кримінального провадження за № 0000821 від 13 лютого 2014 року встановлено, що ТОВ «Золотий колос» користується нерухомим майном на правах оренди у ПП ОСОБА_2, яка є власником цього майна, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Кіровоградська, 23-В (а. с. 33).

Зі змісту акта перевірки вбачається, що фактично з 2000 року позивачем за названою вище адресою збудовано складські та побутові приміщення, офісне приміщення, вбиральню, змонтовано три навіси, а також встановлено автозаправочне обладнання.

Згідно технічного паспорту Миколаївського МБТІ від 10 серпня 2000 року, зазначені вище адміністративні будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Кіровоградська, 23, власником яких є позивач, були збудовані ще у 2000 році (а. с. 38), однак в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства на момент проведення перевірки не введені.

Як зазначено в акті перевірки, ПП ОСОБА_2 пояснила, що на даний час, тобто станом на момент перевірки, в КП ММБТІ позивачем замовлено виготовлення нового технічного паспорту на названі господарські та адміністративні будівлі з обміром усіх будівель.

Проте, зазначена обставина спростовується листом директора КП ММБТІ від 20 березня 2014 року № 849, з якого слідує, що технічна інвентаризація на нежитловий обєкт за адресою м. Миколаїв, вул. Кіровоградська, 23-В проводилась в останнє у 2000 році (а. с. 39).

Факт експлуатації усіх зазначених вище адміністративних та господарських споруд підтверджено фотознімками, копії яких додані відповідачем до акту перевірки та наявні в матеріалах справи (а. с. 36-37).

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта щодо безпідставного віднесення представниками відповідача спірних обєктів до ІІ категорії складності, що призвело до неправомірного завищення розміру штрафу, оскільки з пояснень ПП ОСОБА_2В, які наведені в акті перевірки, вбачається, що на обєкті постійно працює 35 працівників, періодично до 20 осіб, що відповідно до вимог Додатку М Категорії складності обєкту ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) є підставою для віднесення даного обєкту саме до ІІ категорії складності як такого, на якому можлива небезпека для здоровя і життя людей, які постійно перебувають на обєкті, у кількості 0-50 осіб.

Факт експлуатації будівельних обєктів на момент перевірки Інспекцією ДАБК у Миколаївській області не заперечувався представником позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Отже, з урахуванням викладеного, відповідач правомірно дійшов висновку про порушення позивачем вимог положень ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зокрема, про експлуатацію ПП ОСОБА_2 закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих в експлуатацію.

Відповідно до абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) субєкти містобудування, які є замовниками будівництва обєктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність за експлуатацію або використання обєктів будівництва II категорії складності, не прийнятих в експлуатацію, у вигляді штрафу у розмірі сорока пяти мінімальних заробітних плат.

Із врахуванням викладеного, встановлені відповідачем за результатами перевірки порушення тягнуть за собою відповідальність, передбачену абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а тому оскаржена постанова Інспекції ДАБК у Миколаївській області від 6 травня 2014 року № 28-7/14-2316-14 про накладення на позивача штрафу у розмірі 54810 грн. (1218 грн. (мінімальна заробітна плата станом на момент проведення перевірки) х 45 = 54810 грн.) є правомірною, що виключає можливість задоволення позовних вимог ПП ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування названої постанови.

Суд відхиляє посилання апелянта на винесення оскарженої постанови за результатами розгляду протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23 квітня 2013 року, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, названий протокол було складено 23 квітня 2014 року за результатами проведеної перевірки, що підтверджується посиланням у протоколі на додатки до нього, а саме акт перевірки від 23 квітня 2014 року та припис № 22 від 23 квітня 2014 року (а. с. 43). При цьому описка в році складення протоколу не може бути підставою для скасування оскарженої постанови відповідача, винесеної у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 22 травня 2017 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_3