Справа № 749/167/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 749/167/17 Головуючий у 1-й інстанції: Чигвінцев М.С.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря: Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у проведені перерахунку пенсії по втраті годувальника на підставі довідки від 16.01.2017 р. № 18-7, виданої прокуратурою Чернігівської області, у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013;

- зобов'язання відповідача здійснити позивачу з 01.02.2017 р. перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника у розмірі 60 % від заробітної плати померлого годувальника, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі довідки від 16.01.2017 р. № 18-7, виданої прокуратурою Чернігівської області, без обмеження її максимального розміру.

Постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Корюківському ОУПФУ та з 10.03.2015 року отримує пенсію по втраті годувальника - померлого чоловіка ОСОБА_3 на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII в розмірі 60% суми заробітної плати чоловіка, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 на 25% підвищено посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», надавши довідку про заробітну плату від 16.01.2017 р. № 18-7, видану прокуратурою Чернігівської області.

27.01.2017 р. відповідачем було прийнято рішення № 123/05 про відмову позивачу в задоволенні її вимог на підставі п. 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15р. № 213-VІІІ.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку її пенсії, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку її пенсії, і що право на перерахунок пенсії внаслідок збільшення розміру заробітної плати працівника органів прокуратури, позивач набула при виході на пенсію, а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII у редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії (далі - Закон № 1789-ХІІ), «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та встановлення змін до деяких нормативно - правових актів» внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. № 268 «Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», збільшено розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01 грудня 2015 року.

У ч. 17, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у відповідній редакції, членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам

прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII, що набрала чинності на час звернення позивача за перерахунком пенсії, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ передбачено, що в разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що законодавством регламентовано правовий режим пенсійного забезпечення членів сім'ї прокурора, які були на його утриманні на момент смерті.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що відповідачем не було здійснено розгляду та вирішення заяви позивача про перерахунок пенсії в порядку Законів № 1789-ХІІ та/або № 1697-VII у відповідних редакціях, які є спеціальними нормативно-правовими актами, регулюючими виниклі правовідносини, а натомість застосовано лише п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ /Т.1 а.с.7/ і на цій підставі відмовлено в задоволенні її вимог.

Однак, п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ підлягає застосуванню лише при призначенні нових пенсій, а не при перерахунку раніше призначених.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2016 року у справі № 568/1597/15-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку її пенсії по втраті годувальника, а тому адміністративний позов у цій частині позовних вимог підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про те, що на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії норми законодавства, якими було передбачено можливість здійснення відповідного перерахунку, втратили чинність, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як було встановлено вище, підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача стали не ці обставини, а зовсім інші.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги та враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 01 липня 2003 року по справі «Суомінен проти Фінляндії», в якому Суд зазначив, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в частині задоволення вищезазначених позовних вимог, яким було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, а тому в цій частині оскаржуване судове рішення, відповідно до ст. 200 КАС України, підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, перевіряючи рішення суду першої інстанції в іншій частині, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, вирішення питання щодо здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії належить до повноважень органів ПФУ, які ними реалізуються на підставі відповідних законодавчих норм та пакету документів, поданого заявником.

Однак, як було встановлено вище, відповідачем не було розглянуто заяву позивача про перерахунок її пенсії на підставі відповідних спеціалізованих законодавчих актів, а саме Законів № 1789-ХІІ та/або № 1697-VII, не перевірено, чи набула позивач право на перерахунок пенсії по втраті годувальника на момент призначення їй пенсії, у відповідності до вказаних законодавчих актів, та наявність правових підстав для здійснення їй такого перерахунку на підставі поданих нею документів та згідно із Законами № 1789-ХІІ та/або № 1697-VII у відповідних редакціях, а також не вирішено питання щодо обмеження її пенсії максимальним розміром.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заява позивача про перерахунок її пенсії по втраті годувальника у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працівників органів прокуратури не була розглянута відповідачем у відповідності до законодавчих норм, регулюючих виниклі правовідносини, і його дискреційні повноваження не реалізовані.

Водночас, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника на підставі довідки від 16.01.2017 р. № 18-7, виданої прокуратурою Чернігівської області, без обмеження її максимального розміру є передчасним.

Разом з тим, з метою повного і всебічного захисту прав позивача та її законного інтересу щодо розгляду поданої нею заяви про перерахунок пенсії у відповідності до норм законодавства, колегія суддів, згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути питання про здійснення перерахунку отримуваної позивачем пенсії по втраті годувальника на підставі довідки від 16.01.2017 р. № 18-7, виданої прокуратурою Чернігівської області, у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, апеляційна скарга Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України підлягає задоволенню частково, постанова Щорського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії - скасуванню, адміністративний позов в цій частині позовних вимог - задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - задовольнити частково.

Постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_2 з 01.02.2017 р. перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника у розмірі 60 % від заробітної плати померлого годувальника, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі довідки від 16.01.2017 р. № 18-7, виданої прокуратурою Чернігівської області, без обмеження її максимального розміру - скасувати.

Адміністративний позов в цій частині позовних вимог - задовольнити частково.

Зобов'язати Корюківське об'єднане управління Пенсійного фонду України повторно розглянути питання про здійснення перерахунку отримуваної ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника на підставі довідки від 16.01.2017 р. № 18-7, виданої прокуратурою Чернігівської області, у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.