Справа № 813/3586/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3664/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

представника відповідача - Попадюк Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 01.09.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачем невірно трактується положення ст. 164 ПК України, оскільки він не отримував доходів у 2014 році, про які зазначено в акті податкової перевірки, тому обов'язок подавати податкову декларацію за цей період відсутній. Зазначив, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Заборгованість за процентами, штрафами, за комісіями, не є доходом в розумінні Податкового кодексу України. Також позивач просить врахувати, що до ПК України було внесено зміни, а закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Долучені до матеріалів справи документи, на думку позивача, повністю спростовують висновки контролюючого органу, а тому прийняті на цій основі податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що Самбірською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку апелянта щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

За результатами зазначеної перевірки податковим органом складено акт № 286/13-00/ від 18.08.2016 року встановлено, що відповідно до відомостей ЦБД ДРФО ДФС України та листа ПАТ "УкрСиббанк" від 17.06.2016 року № 11-42/24325, фізична особа - платник податку ОСОБА_2 отримав доходи, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та підлягають відображенню в річній податковій декларації в сумі 162 863,79 грн. Вказані доходи є сумою анульованого боргу, яка складається з основного боргу за кредитом, відсотків за користування кредитом та не включає пеню. Також в акті перевірки податковим органом зазначено про порушення апелянтом вимог: абз. "д" пп.164.2.17. п.164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 ПК України, в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік та не сплачено до бюджету в розмірі 27443,24 грн.; п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 120.1. ст. 120, п.179.1 ст.179 ПК України, а саме за 2014 рік не подано декларацію про майновий стан і доходи.

На підставі вказаного акта, відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 01.09.2016року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 34304,05 грн., із них за основним платежем - 27443,24 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6860,81 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що справляється фізичними особами за результатами річного декларування на 170,00 грн.

28.11.2006 року між АТ ІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 00, відповідно до якого банк передав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 33000,00 швейцарських франків.

Згідно надісланого апелянту листа ПАТ "УкрСиббанк" № 31-4-11-04/217 від 04.06.2014 року, на підставі кредитного договору № 00 від 28.11.2006 року станом на 04.06.2014 року за ОСОБА_2 обліковується кредитна заборгованість в сумі 24701,10 швейцарських франків. ПАТ "УкрСиббанк", як кредитор, з метою виконання вимог пп.164.2.17. п.164.2 ст.164 ПК України повідомив апелянта, що банком прийнято рішення про анулювання його кредитної заборгованості, що станом на 04.06.2014 року становить 12350,55 швейцарських франків, що складає 162863,79 грн. по курсу НБУ станом на 04.06.2014 року.

Відповідно до листа ПАТ "УкрСиббанк" № 11-42/33821 від 14.12.2016 року сума анульованого боргу апелянта складається з суми основного боргу за кредитом у розмірі 12312,18 швейцарських франків та відсотків за користування кредитом у розмірі 38,37 швейцарських франків, що складає 162863,79 грн. по курсу НБУ станом на 04.06.2014 року.

Згідно абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, в редакції чинній на момент списання (прощення) заборгованості, апелянт повинен відобразити вказану суму в річній декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи з фізичних осіб.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, в редакції чинній на момент списання (прощення) заборгованості, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Отже, зазначене свідчить про те, що не можуть прийматися до уваги покликання апелянта на фактичне неотримання ним будь-яких благ, оскільки анулювання основної суми боргу призвело до збереження активів (у тому числі грошових коштів апелянта), у зв'язку з чим обов'язок погашення решти суми боргу був скасованим. Зазначене правило цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, апелянт зобов'язаний був відобразити суму отриманого додаткового блага в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік та самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб.

При цьому слід зазначити, що не можуть бути прийнятті до уваги посилання апелянта на пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, в редакції чинній на момент звернення з адміністративним позовом до суду, оскільки обов'язок апелянта щодо сплати податку на доходи фізичних осіб у зв'язку з отриманням доходу у вигляді анулювання основної суми боргу та процентів за користування кредитом виник 04.06.2014 року, відтак застосуванню підлягає редакція станом на момент отримання доходу. Внесення змін до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України за Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII та змін до пп. 165.1.55. п. 165.1. ст. 165 ПК України, згідно Закону України № 321-VIII від 09.04.2015, є зміною правового регулювання даних правовідносин і не містять норм, які б встановлювали відповідальність платника податків, а тому покликання апелянта на ст. 58 Конституції України є недоречними.

Отже, сума податку на доходи фізичних осіб, яку повинен сплати апелянт з огляду на розмір отриманого ним доходу, відповідно до поданого відповідачем розрахунку фінансових санкцій (штрафів) становить 27443,24 грн., а сума штрафу становить 6860,81 грн.

Враховуючи всебічно проаналізовані та фактично встановленні обставини по справі, колегія суддів вважає доведеним порушення апелянтом абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2016 року є підставним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

За змістом п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як встановлено по справі, податкова декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік до податкового органу ним не подавалась, а тому податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2016 року було правомірним та не підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №813/3586/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький

Повний текст судового рішення виготовлено 22.05.2017 року