Справа № 804/14441/15
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 травня 2017 року м. Київ К/800/16194/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення доплати за вислугу років та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року №44-к «Щодо нарахування суддівської винагороди суддям, які не здійснюють повноваження» в частині припинення з 28 березня 2015 року виплати позивачу щомісячної доплати за вислугу років; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду із включенням до її складу щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, виходячи з тривалості стажу роботи більше 10 років (на посаді судді та посадах державної служби), починаючи з 28 березня 2015 року; зобов'язати Кіровоградський окружний адміністративний суд і надалі виплачувати суддівську винагороду із включенням до її складу щомісячної доплати за вислугу років; стягнути з відповідача компенсацію втрати частини суддівської винагороди, у зв'язку із порушенням строків її виплати; стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 15802,43 грн, яка утворилася внаслідок виплати позивачу у період з 28 березня по 28 липня 2015 року суддівської винагороди без включення до її складу щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу та відшкодувати 15802,43 грн моральної шкоди.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року в позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, Конституції, Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи, неправильно застосували норми законодавства та не врахували висновки Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, висловлені у подібній категорії справ.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновкам якого погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з квітня 2008 року по 28 липня 2015 року працював на посаді судді Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Наказом Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року №44-к «Щодо нарахування суддівської винагороди суддям, які не здійснюють повноваження» визначено, що суддям Кіровоградського окружного адміністративного суду, які не здійснюють правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці) з 28 березня 2015 року щомісячні доплати до посадового окладу судді не нараховуються, у т.ч. ОСОБА_1

З 10 квітня 2013 року у позивача закінчився п'ятирічний строк перебування на посаді судді Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Указом Президента України від 14 липня 2015 року № 419/2015 позивача звільнено з посади судді у зв'язку із закінченням строку, на якій його призначено.

Згідно з частиною першою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VІІ), виплата суддівської винагороди регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частинами другою, п'ятою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Проте, частиною четвертою статті 112, частиною десятою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції Закону № 192-VІІ, встановлено, що у разі якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може виконувати свої повноваження щодо здійснення правосуддя з наступного дня після закінчення строку, на який його призначено.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Наведені норми Закону такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнавались, а тому були обов'язковими для виконання.

За таких обставин, суди дійшли висновку, що оскаржуваний наказ від 27 березня 2015 року № 44-к «Щодо нарахування суддівської винагороди суддям, які не здійснюють повноваження» є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

Інші позовні вимоги є похідними від вимог щодо протиправності та скасування наказу, а тому також задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, вирішуючи спір, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема, не залучено до участі у справі територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області та не розглянуто клопотання про відвід судді, а тому апеляційний суд скасував постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року та ухвалив нове рішення про відмову в позові.

Мотиви касаційної скарги щодо незастосування практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Пайн Воллі Девелопментс Лтд. та інші проти Ірландії» (рішення від 29 листопада 1991 року) та «Зубко та інші проти України» (рішення від 26 квітня 2006 року) не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки у справі «Пайн Воллі Девелопментс Лтд. та інші проти Ірландії» висловлена правова позиція щодо права на отримання компенсації за реальні майнові втрати, понесені заявником, а у справі «Зубко та інші проти України» предметом спору є тривалість виконання судових рішень про стягнення вже присуджених позивачам сум. У цій же справі предметом спору є доплати до посадового окладу судді, виплату яких припинено з 29 березня 2015 року у зв'язку зі змінами у законодавстві, яким врегульоване питання виплати суддівської винагороди.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судового рішення апеляційної інстанції, а викладені в ній доводи перевірені судом і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук