Справа № 823/552/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у залишенні позовної заяви без розгляду

15 травня 2017 року справа № 823/552/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 (за договором),

представника відповідача 1 ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, Ліквідаційної комісії Канівського МВ УМВС України в Черкаській області про визнання дій неправомірними, визнати протиправними акти та висновок та зобовязати вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1, в якій просить:

1)визнати неправомірними дії комісії з розслідування нещасного випадку щодо неналежного оформлення результатів розслідування нещасного випадку;

2)визнати протиправними акт за формою НТ* № 2 від 29.12.2016, висновок про нещасний випадок невиробничого характеру, акт за формою Н-5* від 29.12.2016 про розслідування нещасного випадку та висновку службового розслідування в частині зроблених висновків про те, що нещасний випадок не повязаний з виконання службових обовязків;

3)зобовязати комісію з розслідування нещасного випадку оформити результати розслідування нещасного випадку у відповідності до вимог п.п.3.9 наказу МВС України №1346 від 27.12.2002.

15.05.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду від представника ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що з урахуванням ч. 3 ст. 99 КАС України, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, оскільки з висновками службового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 позивач ознайомився під підпис 13.06.2016. Зокрема, з 01.02.2016 позивач звертався до МВС із заявами в яких зазначав, що йому відомо про наслідки проведення службового розслідування, а безпосередньо з тексту позовної заяви слідує, що про порушене право позивач дізнався 30.12.2016. Окрім того, представник звернув увагу на те, що з 19.11.2010 по день звернення з рапортом про проведення службового розслідування, минуло пять років. Таким чином, на думку представника відповідача позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду.

Позивач та його представник заперечили щодо залишення позовної заяви без розгляду, при цьому наполягали, що строк звернення до суду ними не пропущений, оскільки останні не мали змоги на отримання копій спірних актів та висновку. Крім того, позивач не заперечував про ознайомлення з прийнятими рішеннями, однак у відсутності останніх не мав змоги повноцінного захисту своїх прав.

Представник ліквідаційної комісії Канівського МВ УМВС України в Черкаській області в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зауважує, що згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично й не має абсолютного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ по справі Мушта проти України зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби

У рішенні ЄСПЛ у справі Плахтєєв та Плахтєєва Проти України зазначено, що пункт 1 статті 6 Ковенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено право на суд, одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справі Ашинґдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року).

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Так, у позовній заяві позивачем дійсно зазначено, що про порушення своїх прав він дізнався 30.12.2016, однак в запереченнях на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, останнім наголошено, що копій актів розслідування нещасного випадку він безпосередньо не отримував. Аналогічні обставини виникли із висновком службового розслідування від 05.11.2015, по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 (відсутність отримання позивачем його копії, хоча є наявність відмітки з ознайомленням - 13.06.2016).

Суд наголошує, що для повноцінного здійснення захисту свого порушеного права, позивач повинен не тільки бути обізнаним про сам факт порушення, але й знати чітко визначені підстави та мотиви допущення останнього.

Підсумовуючи вищезазначене, враховуючи відсутність доказів отримання позивачем оскаржуваних актів НТ* № 2 від 29.12.2016, Н-5* від 29.12.2016 про розслідування нещасного випадку, висновку службового розслідування та роль адміністративного суду, виходячи з завдання адміністративного судочинства щодо захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд вважає можливим визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 165 КАС України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали в порядку і строки, встановлені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст ухвали виготовлено 17.05.2017