Справа № 2-а-1055/10/1570
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2011 р.Справа № 2-а-1055/10/1570

Категорія:8,3,2Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 міжрайонної Державної податкової інспекції Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 міжрайонної Державної податкової інспекції Одеської області до селянського (фермерського) господарства «Лариса»про припинення юридичної особи, що не повязано з банкрутством,

третя особа ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

04 лютого ОСОБА_1 міжрайонна Державна податкова інспекція Одеської області (надалі ОСОБА_1 МДПІ) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила припинити селянське (фермерське) господарство «Лариса»(надалі - СФГ «Лариса») за обставинами, які не повязані з банкрутством у звязку з неподанням підприємством протягом року і більше органам Державної податкової служби податкових декларацій.

Позов обґрунтовувався п.2 ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», якій передбачає, що однією із підстав для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не повязано з банкрутством юридичної особи є неподання протягом року органам Державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив зі змісту Закону України «Про фермерське господарство», якій містить особливості правового регулювання припинення діяльності фермерського господарства.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 МДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення вимог.

На думку апелянта, судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що виразилося у неврахуванні обставин щодо відсутності господарської діяльності відповідача.

Особи, які брали у участь у суді першої інстанції у судове засідання в суд апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Апелянт надав суду заяву, в якої просить розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надає право суду апеляційної інстанції розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Зясувавши обставини справи, проаналізувавши доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване рішення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що 15 травня 2002 року Саратською районною Державною адміністрацією Одеської області було перереєстровано селянське (фермерське) господарство «Лариса».

ОСОБА_1 МДПІ підприємство 07 липня 1997 року було взято на облік в якості платника податків.

ОСОБА_1 МДПІ від 11 січня 2010 року встановлено, що СФГ «Лариса»не подає до МДПІ податкових декларацій та інших документів, повязаних з нарахуванням та сплатою податків понад 12 місяців.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, правильно звернув увагу на те, що Законом України «Про фермерське господарство»визначений вичерпний перелік підстав припинення діяльності фермерського господарства і даний перелік не передбачає такої підстави для припинення, як неподання протягом року органам Державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Погоджуючись з даним висновком, колегія суддів також вважає правильним посилання Одеського окружного адміністративного суду на ст.ст. 35, 36 Закону України «Про фермерське господарство», згідно з якими, підставою припинення діяльності фермерського господарства є його реорганізація або ліквідація, визнання фермерського господарства неплатоспроможним (банкрутом), а також у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства.

Рішення про припинення діяльності фермерського господарства приймається: власником у разі реорганізації або ліквідації фермерського господарства відповідно до закону та статуту фермерського господарства; у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства у порядку, встановленому законом; у разі банкрутства фермерського господарства відповідно до закону.

Враховуючи, що позивач не обґрунтував свою позицію у відповідності з вимогами вищезазначеного Закону, суд першої інстанції правомірно відмовив йому в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 МДПІ, в якості доводу припинення фермерського господарства, знову посилається на частину 2 статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», а саме на неподання підприємством протягом року органам Державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Даний довід не заснований на Законі України «Про фермерське господарство», а тому не може бути прийнятий апеляційним судом до уваги.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198; п. 3 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 міжрайонної Державної податкової інспекції Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 міжрайонної Державної податкової інспекції Одеської області до селянського (фермерського) господарства «Лариса»про припинення юридичною особи, що не повязано з банкрутством - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня отримання її сторонами.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова