Справа № 361/2614/15-а
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/2614/15-а
провадження № 2-а/361/35/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Павлової О.С., Скок О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до адміністративного суду з позовом, у якому, враховуючи заяву про уточнення змісту і підстав позову (а. с. 202-209), просив:

- визнати протиправними дії Головного управління МВС України в Київській області (далі - ГУ МВС) щодо ненадання йому довідки про заробітну плату за роботу в ІІ і ІІІ зонах небезпеки зони відчуження у містах Чорнобиль та Прип'ять по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 26 по 29 квітня 1986 року із включенням до цієї довідки одноразової винагороди і добових;

- зобов'язати відповідача ГУ МВС включити у довідку про його заробітну плату за роботу в ІІ і ІІІ зонах небезпеки у містах Чорнобиль та Прип'ять по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 26 по 29 квітня 1986 року заробітну плату за вказаний період із урахуванням коефіцієнтів 4 і 5, одноразову винагороду в розмірі 500 крб., добові в розмірі 14,00 крб. та видати йому довідку із включенням до неї зазначених сум.

В обґрунтування позову зазначав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), інвалідом ІІ групи захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на пільги та компенсації, встановлені законодавством України для цих осіб.

Відповідно до маршрутного листа, виданого 20 січня 2012 року ГУ МВС за № 15/Ф-190, він брав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився в зоні відчуження: 26 квітня 1986 року у місті Чорнобиль та з 27 по 29 квітня 1986 року у місті Прип'ять.

У вказаний період під час виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС отримав гранично допустиму дозу опромінення на рівні 33,45 бер, що підтверджується його карточкою обліку радіоактивного опромінення.

01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає проведення перерахунку пенсій особам, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1990 роках та визнані інвалідами, тому він має право на перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної ним у квітні 1986 року за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

Згідно із довідкою ГУ МВС від 27 лютого 2015 року № 121 за роботу в населених пунктах зони відчуження у зазначений період по відомості від 20 травня 1986 року № 4 йому виплачена заробітна плата в розмірі 133,89 крб. із урахуванням коефіцієнтів 4 і 5.

Вважає, що за виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС до цієї довідки підлягають включенню ще одноразова винагорода в розмірі 500 крб. за отриману ним максимально допустиму дозу радіації та добові за чотири дні в розмірі по 3,50 крб. за день.

У березні 2015 року він звернувся до ГУ МВС із заявою, у якій просив видати йому довідку про заробітну плату за роботу у 1986 році в зоні відчуження Чорнобильської АЕС із включенням до неї, крім заробітної плати, одноразової винагороди в розмірі 500 крб. та добових у розмірі 14 крб.

Листом від 27 лютого 2015 року за вих. № 2/Ф-16 відповідачем ГУ МВС у видачі йому довідки про заробітну плату із включенням до неї одноразової грошової винагороди та добових відмовлено, посилаючись на те, що підстави для цього відсутні, оскільки записів про те, що він одержував таку винагороду не має.

Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права на належний перерахунок призначеної пенсії.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що одноразова грошова винагорода за отриману ним гранично допустиму дозу радіації йому виплачувалась відповідачем пізніше. Просив суд задовольнити його позовні вимоги повністю.

Представник відповідача Бугас Н.Р. у суді позов не визнала, посилаючись на те, що грошове забезпечення позивачу за період виконання службових обов'язків у зоні відчуження Чорнобильської АЕС нараховане та виплачене згідно із чинним на той час законодавством. Довідка № 121 від 27 лютого 2015 року видана ОСОБА_4 відповідно до виплаченого йому грошового забезпечення. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом ІІ групи довічно, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", перебуває на обліку у Броварському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та одержує пенсію по інвалідності, призначену йому згідно із вказаним Законом.

У період з 26 по 29 квітня 1986 року сержант міліції ОСОБА_4, проходячи службу на посаді інспектора в Управлінні внутрішніх справ у Київській області, приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився в зоні відчуження чотири дні: один день - 26 квітня 1986 року у місті Чорнобиль та три дні - з 27 по 29 квітня 1986 року у місті Прип'ять, відповідно у ІІ і ІІІ зонах небезпеки, та отримав дозу радіоактивного опромінення 33,45 бер, що підтверджується маршрутним листом, виданим 20 січня 2012 року ГУ МВС за № 15/Ф-190, карточкою доз радіоактивного опромінення.

Із довідки № 121 від 27 лютого 2015 року, виданої ГУ МВС, вбачається, що відповідно до відомості № 04 від 20 травня 1986 року ОСОБА_4 за чотири дні перебування у ІІ і ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадового окладу в розмірі 95 крб. та окладу за звання в розмірі 110 крб., була виплачена заробітна плата в розмірі 133,89 крб. із урахуванням коефіцієнтів 4 і 5 згідно із постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7.

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до відповідача ГУ МВС із заявою, у якій просив видати йому довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році із включенням до цієї довідки одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення та добових.

Листом від 27 лютого 2015 року за вих. № 2/Ф.16 відповідач ГУ МВС у видачі позивачу ОСОБА_4 довідки із включенням до неї одноразової грошової винагороди за максимальну допустиму дозу радіації і добових відмовлено, посилаючись на те, що у картці про нарахування грошового забезпечення запис про одержання позивачем цієї винагороди відсутній.

У ст. ст. 21, 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод не допускається.

За змістом норми ч. 4 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати" в залежності від рівня радіоактивного забруднення території було введено зони небезпеки з відповідною оплатою роботи працівників, а саме: у ІІІ зоні небезпеки - у п'ятикратному розмірі в порівнянні із встановленими чинним законодавством нормами, у ІІ зоні - чотирикратному розмірі, у І зоні - трьохкратному розмірі. У тих випадках, коли працівник отримував граничну допустиму дозу радіації, у зв'язку чим не допускався для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки, йому виплачувалась одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 крб.

Зазначені норми оплати роботи в зонах небезпеки поширювались також на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС".

Згідно із ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст. 8 Закону України "Про захист людини від впливу іонізуючого випромінювання" від 14 січня 1998 року основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичної групи, не повинні перевищувати встановлених цією статтею основних дозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз. Якщо протягом перших двох тижнів після аварії ефективна доза опромінення досягає 50 мілізівертів здійснюється евакуація людей.

Відповідно до примітки до ст. 5 цього Закону 1 мілізіверт дорівнює 0,1 бера.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року № 1006-р з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, МВС було дозволено перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпеки, де вони несли службу. Перерахунок проводився в межах фонду заробітної плати МВС. Крім того, МВС, Мінсоцзахисту було доручено призначати і перераховувати пенсії відповідно до норм чинного законодавства із перерахованого згідно з цим розпорядженням грошового утримання.

Виходячи з наведеного, позивач ОСОБА_4, будучи сержантом міліції, тобто особою молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ, знаходячись у квітні 1986 року у ІІ і ІІІ зонах небезпеки зони відчуження Чорнобильської АЕС, отримавши гранично допустиму дозу радіації 33,45 бер, мав право на виплату йому грошового забезпечення із застосуванням коефіцієнтів 4 і 5 та одноразової грошової винагороди в розмірі 500 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіації.

Постановою Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзного Центрального Комітету Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції" керівникам підприємств і організацій надавалось право проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по підвищеним до 100 відсотків тарифним ставкам і посадовим окладам. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок та окладів встановлювалися з урахуванням складності і терміновості виконуваних робіт.

Крім того, особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, начальницькому та рядовому складу органів внутрішніх справ мали виплачувати добові та забезпечувати їх безкоштовним харчуванням.

Відповідно до положень п. 2 постанови Ради Міністрів Української PCP та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, які зайняті на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища" міністерствам і відомствам дозволялось виплачувати працівникам, у тому числі військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, військовозобов'язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища, добові в розмірі 3,50 крб., а також забезпечувати їх безкоштовним трьохразовим гарячим харчуванням (із розрахунку 2,85 крб. на добу) та безкоштовним житлом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_4 за чотири дні перебування в ІІ і ІІІ зонах небезпеки, крім виплати йому заробітної плати за роботу в зоні відчуження із застосуванням коефіцієнтів 4 і 5, одержання одноразової грошової винагороди за гранично допустиму дозу радіації в розмірі 500 крб. мав також право на отримання за перебування в зоні відчуження чотири дні добових у загальному розмірі 14 крб. (3,50 крб. х 4).

За змістом ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону визначено, що основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499, який був чинним на час виникнення правовідносин, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 2 Закону України "Про оплату праці" додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом норми ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності з 1 січня 2012 року, затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивач ОСОБА_4 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІ і ІІІ зонах небезпеки зони відчуження Чорнобильської АЕС у містах Чорнобиль і Прип'ять у період з 26 по 29 квітня 1986 року та отримав гранично допустиму дозу радіації, мав право на виплату йому одноразової винагороди в розмірі 500 крб. і добових у розмірі 3,50 крб. за добу та перерахунок грошового забезпечення із застосуванням коефіцієнтів 4 і 5, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 щодо включення цих сум у довідку про його заробітну плату (грошове забезпечення) за вказаний вище період є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії ГУ МВС щодо відмови ОСОБА_4 у видачі йому довідки із урахуванням належних до виплати сум одноразової допомоги і добових суперечать вимогам законодавства та порушують права позивача на перерахунок пенсії з урахуванням належних йому до виплати сум.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 69, 71, 86, 99, 159 - 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління МВС України в Київській області щодо ненадання ОСОБА_4 довідки про заробітну плату за роботу в ІІ і ІІІ зонах небезпеки зони відчуження у містах Чорнобиль і Прип'ять по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 26 по 29 квітня 1986 року із включенням сум одноразової грошової винагороди та добових.

Зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області включити у довідку про заробітну плату ОСОБА_4 за роботу в ІІ і ІІІ зонах небезпеки у містах Чорнобиль і Прип'ять по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період із 26 по 29 квітня 1986 року заробітну плату за цей період із урахуванням коефіцієнтів 4 і 5, одноразову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіації в розмірі 500 крб., добові в розмірі 14,00 крб. та видати йому довідку із включенням до неї зазначених сум.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дутчак І. М.