Справа № 569/4155/17
Суддя: Бучко Т.М.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4155/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції в м.Житомир Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 451368 від 9 березня 2017 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 9 березня 2017 року відповідачем було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. за порушення п.9.2 ПДР, а саме - неподання сигналу світловим показчиком повороту перед перестроюванням праворуч. Вважає постанову незаконною, оскільки при розгляді справи не були зясовані та доведені обставини вчинення ним адміністративного правопорушення. Під час завершення маневру обгону та перестроюванням праворуч ним було застосовано світловий прилад повороту.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що їхав у службове відрядження і по дорозі обігнав автомобіль патрульної поліції. Через 8 км вони його наздогнали, зупинили та повідомили, що він, перестроюючись у свою смугу руху, не включив показчик повороту. Однак він впевнений, що включав показчик повороту. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. В письмових запереченнях проти адміністративного позову позов не визнав та пояснив, що подія була зафіксована на нагрудний відео реєстратор, позивач визнав порушення ПДР та погодився з ним, просив застосувати попередження, а нині намагається уникнути відповідальності. В діях позивача було встановлено наявність адміністративного правопорушення, оскільки при закінченні обгону він не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідних напрямів. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 9 березня 2017 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. За змістом вказаної постанови позивач, керуючи автомобілем марки Skoda Super B, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, 9 березня 2017 року на 135 км автодороги Київ-Чоп не подав сигнал світловим показчиком повороту перед перестроюванням праворуч, чим порушив п.п.9.2 ПДР.

Згідно із ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до правил ст.258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами ( посадовими особами ) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки не містить доказової бази вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення. Постанова винесена на підставі власного переконання інспектора патрульної поліції, оскільки будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, у постанові не зазначено.

З пояснень позивача вбачається, що він вмикав показчик поворота під час перестроювання в свою смугу руху після виконання маневру обгону.

В судовому засіданні був відтворений наданий відповідачем відеозапис з нагрудного відео реєстратора інспектора патрульної поліції. Однак, на вказаному відеозаписі факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не зафіксований, а міститься лише фіксація розгляду інспектором патрульної поліції справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, з пояснень позивача вбачається, що в його автомобілі знаходився пасажир, який був свідком події, але пояснень в нього не відбирали. Не може бути доказом вини позивача і сама оскаржувана постанова, так як вона є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ.

Покликання відповідача на визнання позивачем своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення як підставу відмови в задоволенні позову суд до уваги не приймає, оскільки самого лише визнання вини правопорушником недостатньо для висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності інших доказів, що підтверджують факт скоєння адміністративного проступку.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого ОСОБА_3 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом ( посадовою особою ) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення субєкта власних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі належить до компетенції органу, який відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення наділений таким правом ( відповідач ), суд вважає, що вимоги позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення до задоволення не підлягають з підстав обрання позивачем способу захисту порушеного права, який не передбачений чинним законодавством.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.11, 71, 86, 128, 160 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції в м.Житомир Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову Інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції в м.Житомир Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 серії БР № 451368 від 9 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя :