Справа № 826/4770/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2017 року № 826/4770/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Укргіпробум»
доДепартаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)
третя особаДержавна податкова інспекція у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві
прозобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Укргіпробум» (надалі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (надалі - Відповідач), третя особа - Державна податкова інспекція у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить суд: зобов'язати Відповідача вчинити певні дії, а саме вилучити з державного земельного кадастру дані про ВАТ «Укргіпробум» (правонаступником є ПАТ «Укргіпробум»), як співкористувача земельної ділянки по вулиці Марини Раскової (Євгена Сверстюка), 19 в м. Києві, кадастровий номер 66:217:013.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що бездіяльністю Відповідача порушуються законні права і інтереси Позивача, що полягають у безпідставному, незважаючи на письмове звернення, існуванні у державному земельному кадастрі інформації про Позивача як співкористувача земельної ділянки № 66:217:013, і відповідно існуванні у Позивача податкових зобов'язань щодо сплати земельного податку за користування вказаною земельною ділянкою.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

На адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких Відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування запереченнях Відповідач зазначає, що відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» у Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відсутні повноваження на внесення змін у відомості державного земельного кадастру.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В матеріалах справах містяться письмові заперечення на позовну заяву наданих третьою особою. В яких третя особа заперечує проти позовних вимог в повному обсязі з огляду на положення п.286.1 Податкового кодексу України, відповідно до яких підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2014 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) направлено на адресу Позивача Лист № ЛПВ-2144, яким повідомив, що Позивач використовує земельну ділянку по вул. Марини Раскової, 19 в м. Києві (обліковий код 66:217:013, площа 0,4281 га) без правовстановлюючих документів, з вимогою оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Згідно з даними технічного звіту 2002 р. по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки № 66217013 по вул. Марини Раскової, 19 в м. Києві, ПрАТ «Укргіпробум» (правонаступник ВAT «Укргіпробум») є співкористувачем земельної ділянки площею 4281,15 кв.м., кадастровий номер 66:217:013. Технічний звіт на земельну ділянку був оформлений для обслуговування будівлі по вул. Марини Раскової, 19 в м. Києві, власниками якої був ВАТ «Укргіпробум» і ДАХК «Укрпапірпром». Правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою не оформлялись.

Станом на 10 квітня 2014 року згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у реєстрі речових прав Позивача на нерухоме майно не зареєстровано.

Позивачем 14.04.2015 року звернувся до Київського міського БТІ з запитом про отримана інформаційна.

Інформаційною довідкою НЖ-2015 №816 від 08.05.2015 р. Київське міське БТІ повідомило Позивача, що за даними Бюро нежилі приміщення виробничого корпусу будівлі № 19 по вулиці Марії Раскової на праві власності зареєстровані за іншими юридичними особами.

Позивач зазначає, що в січні 2016 року ПрАТ «Укргіпробум» звернулося до Відповідача за оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку і видачу нової нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, проте Відповідач повідомив, що право на оформлення правовстановлюючих документів і нормативно-грошової оцінки мають власники будівлі, що розташована на земельній ділянці, які подають для цього відповідні правовстановлюючі документи.

Разом з тим, як зазначає Позивач, у 2004 році приміщення, що належали ВАТ «Укргіпробум» у будівлі були відчужені іншим особам, і ПрАТ «Укргіпробум» (як правонаступник ВАТ «Укргіпробум») на даний час не є співвласником будівлі, відповідно ПрАТ «Укргіпробум» не є власником будівлі, не має права на користування вказаною земельною ділянкою, не має права на оформлення правовстановлюючих документів на ділянку, не має права замовити нормативно-грошову оцінку ділянки.

В подальшому Позивач 09 лютого 2016 року звернувся до Відповідача з листом про вилучення з земельного кадастру даних про ВАТ «Укргіпробум» (ПрAT «Укргіпробум»), як співкористувача земельної ділянки 66:217:013.

Згідно листа Відповідача від 20.04.2016 року №, копія якого наявна в матеріалах справи, зазначено, що відповідно до рішень Київської міської ради від 19.12.2002 № 166/326 «Про створення комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» та від 26.12.2002 № 211/371 «Про затвердження статуту комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» зазначеним підприємством здійснюється організаційне забезпечення, підтримка робіт по веденню земельного кадастру.

Для внесення змін до бази даних міського земельного кадастру новим власникам нерухомого майна розташованого на земельній ділянці на вул. Марини Раскової, 19 у Дніпровському районі м. Києва необхідно звернутися до КП «Київський інститут земельних відносин».

Позивач 15 лютого 2016 року звернувся до Третьої особи з листом про виключення Позивача з переліку платників земельного податку за користування земельною ділянкою 66:217:013 під будівлею по вул. Марини Раскової, 19 в м. Києві.

ПрАТ «Укргіпробум» 20.02.2016 p. надав до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києва копії документів і інформацію, щодо відчуження нерухомого майна у будівлі, що розташована на спірній земельній ділянці.

Також, 25.02.2016 p. ПрАТ «Укргіпробум» подав ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києва заяву про скасування декларації про сплату земельного податку.

За таких обставин Позивач вважає, що бездіяльністю Відповідача порушуються його законні права і інтереси, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльні суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» у зв'язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України Київська міська рада має право визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів у зв'язку з цим, в місті Києві створена міська система обліку земель комунальної власності територіальної громади та інших земель міста Києва на основі автоматизованої системи - програмного комплексу «Кадастр», яка ведеться Департаментом земельних ресурсів відповідно до рішення Київської міської ради від 18.04.2013 року № 194/9251 «Про ведення міського земельного кадастру».

Відповідно до Положення про Департамент земельних ресурсів, затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 №182/342, Департамент земельних ресурсів виконує делеговані йому Київською міською радою та виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) функції замовника проектно-вишукувальних робіт, пов'язаних з проведенням земельної реформи, здійсненням землеустрою, веденням міського земельного кадастру, моніторингу земель, раціональним використанням і охороною земель, а також з топографо-геодезичною діяльністю в сфері землеустрою та для забезпечення ведення міського земельного кадастру та інших видів кадастрів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 7 липня 2011 р. №3613-VI (надалі - Закон №3613-VI) Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ст. 6 Закону №3613-VI ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який також є і держателем Державного земельного кадастру.

Частиною 5 ст. 5 Закону №3613-VI встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

За частиною 1 ст. 11 Закону № 3613-VI відомості про об'єкти Кадастру під час внесення їх до Кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, повноваження щодо внесення до Державного земельного кадастру відноситься до виключної компетенції Держгеокадастру, а не Департаменту земельних ресурсів.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (пункт 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень цієї статті, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З пояснень Позивача вбачається, що суть порушеного права полягає в існуванні в Кадастрі відомостей про Позивача, як про користувача земельної ділянки та, як наслідок, існуванні у Позивача податкових зобов'язань щодо сплати земельного податку за користування вказаною земельною ділянкою.

В даному випадку Суд зазначає, що в рамках спірних правовідносин, Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не здійснював по відношенню до Позивача жодних владних управлінських функцій, які порушують права Позивача, оскільки Відповідач не наділений повноваженнями, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на внесення змін у відомості, що містяться в Кадастрі, внаслідок чого Відповідач не міг допустити протиправної бездіяльності щодо вилучення з державного земельного кадастру даних про ВАТ «Укргіпробум» (правонаступником є Позивач), як співкористувача земельної ділянки по вулиці Марини Раскової (Євгена Сверстюка), 19 в м. Києві, кадастровий номер 66:217:013, з урахуванням чого підстави для зобов'язання Відповідача вчинити дії відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук