Справа № 809/36/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3761/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Керод Х.І.

позивача ОСОБА_1

представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 809/36/17 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Івано-Франківській області про визнання недійсної податкової реєстрації платника ПДВ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання недійсної податкової реєстрації платника ПДВ.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.10.2011 р. позивачем було подано заяву про реєстрацію платника ПДВ. Проте вважає, у контролюючого органу були відсутні підстави для реєстрації ОСОБА_1 платником ПДВ, оскільки на час подання реєстраційної заяви платника податку на додану вартість 05.10.2011 р. не було досягнуто загальної суми оподатковуваних операцій, визначеної пунктом 181.1 ст. 180 розділу V Податкового кодексу України (далі - ПК України). Крім цього, Львівським апеляційним адміністративним судом у справі № 117752/12/9104, скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.03.2012 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 38592,00 грн. в т.ч. основний платіж - 34103,00 грн. та 4489,00 грн. - штрафних санкцій та встановлено, що загальна сума від здійснення операцій у період з квітня 2010 року по березень 2011 року не перевищувала 300000,00 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано недійсною податкову реєстрацію ФОП ОСОБА_1 платником податку на додану вартість.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом не з`ясовано усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У апеляційні скарзі зазначає, що пунктом 181.1 ст.181 ПК України передбачено визначення суми 300000 гривень після досягнення якої особа зобов'язана зареєструватися платником податку на додану вартість. Вказує, що позивач самостійно станом на дату подання заяви 05.10.2011 р. обрахував загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг за останніх 12 календарних місяців, та враховуючи, що така сума перевищила 300000 грн, подав реєстраційну заяву відповідно до вимог ст.181 ПК України. Зазначає, що безпідставним є посилання Позивача на судове рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 р., так як саме під час планової перевірки податковим органом зроблено висновок про перевищення ФОП ОСОБА_1 300000 грн. в - акті перевірки від 13.03.2012 р., а реєстраційну заяву позивач самостійно подала до проведення перевірки - 05.10.2011 р., із врахуванням суми здійснення операцій з постачання товарів/послуг 305117,00 грн. за період з квітня 2010 року по березень 2011 року. Однак, вважає, що таке перевищення було станом на дату подання заяви - 05.10.2011 р. з врахуванням останніх 12 календарних місяців. Крім того, позивач в позові вказує, що звертався до Калуської ОДПІ із заявою від 20.04.2015 р. про скасування рішення, яким взято на облік як платника податку, однак дана заява не відповідала встановленій формі заяви про анулювання реєстрації платника ПДВ, тому не була розглянута відповідачем.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове яким задовольнити частково позов, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що протягом 2011 року позивач перебувала на загальній системі оподаткування.

05.10.2011 р. позивач подала до Калуської ОДПІ реєстраційну заяву платника податку на додану вартість, зазначивши причиною реєстрації пп. 181.1 ст. 181 розділу V Податкового кодексу України, вказавши загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПК України, у тому числі локальної або глобальної мережі , нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно становить 305117,28 грн., дата досягнення загальної суми оподаткування операцій, визначеної пунктом 181.1 ст. 181 ПК України є 20.04.2011 року (а.с. 11-19).

Вважаючи, що реєстрація її платником ПДВ здійснена без законних на те підстав звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що Відповідно до п. 11 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2010 № 978 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 р. за № 1400/18695 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин 05.04.2011 р.) податковий орган відмовляє в реєстрації особи як платника ПДВ, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа не здійснює постачання товарів/послуг або не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 розділу V Кодексу (пункт 5 розділу I, пункти 3, 4, підпункт 5.1 пункту 5 розділу III Положення), або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 розділу V Кодексу (пункт 1 розділу V Положення).

Отже, у зв'язку з недотриманням ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 181.1 ст. 181 ПК України, а саме не перевищення суми доходу 300000,00 грн. відповідно до ст. 183 ПК України, орган державної податкової служби зобов'язаний відмовити в реєстрації особи як платника податку.

Таким чином, не дотримання позивачем вимог п. 181 ст. 181 ПК України, свідчить про відсутність у неї обов'язку реєструватися платником ПДВ, а контролюючим органом, розглядаючи заяву про реєстрацію платником ПДВ, не було вжито заходів для перевірки наявності законних підстав для здійснення реєстрації.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про частково помилкове застосування норм матеріального права та неповне зясування обставин справи судом першої інстанції.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У свою чергу, відповідно до пп. 191.1.7-191.1.9 п. 191.1 ст. 191 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) контролюючі органи виконують такі функції, зокрема: реєструють та ведуть облік платників податків, осіб, які здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків; забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб-платників податків, Єдиний банк даних про платників податків-юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи.

При цьому, за вимогами пп. 21.1.1-21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватисяКонституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Поряд із цим, загальні положення ст. 63 ПК України щодо обліку платників податків передбачають, що облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Об'єктами оподаткування і об'єктами, пов'язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв'язку з якими у платника податків виникають обов'язки щодо сплати податків та зборів. Такі об'єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

У той же час, контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків-юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Так, порядок реєстрації особи як платника ПДВ регулюється ст.ст.180-183 розділу V ПК України.

Відповідно до пп. 1 та пп. 2 п. 180.1 ст. 180 ПК України для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному ст.183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Вимоги щодо обов'язкової та добровільної реєстрації особи як платника ПДВ передбачені у ст. 181 та 182 ПК України.

Пунктом 181.1 ст. 181 ПК України передбачено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Між тим, у відповідності до п. 182.1 ст. 182 ПК України якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми та обсяги постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становлять не менше 50 відсотків загального обсягу постачання, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

В силу положень п. 183.1 ст. 183 ПК України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до п. 183.2 ПК України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Пунктом 183.7 статті 183 ПК України встановлено, що заява про реєстрацію особи як платника податку подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником або представником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до органу державної податкової служби за місцезнаходженням (місцем проживання) особи. У заяві зазначаються підстави для реєстрації особи як платника податку.

Дані положення також закріпленні в Положенні про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2010 № 978 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 р. за № 1400/18695(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 р. по справі № 117752/12/9104 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 травня 2012 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області від 29.03.2012 року №.

Під час розгляду справи № 117752/12/9104 судом встановлено, що в ході проведення перевірки виявлено порушення СПД ФОП ОСОБА_1 п.181.1 ст. 181, п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п. 188.1. ст. 188, п. 200.1 ст. 200 ПК України. Зокрема, станом на березень 2011 року обсяг операцій з постачання товарів за останні дванадцять місяців (з квітня 2010 року по березень 2011 року) становив 305 117,00 грн, у зв'язку з чим, згідно із п. 183.2 ст. 183 ПК України, підприємець повинна була до 10.04.2011 року зареєструватись платником ПДВ. Однак, як встановлено перевіркою, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєструвалась платником ПДВ тільки з 13.10.2011 р. і в період з квітня 2011 року по жовтень 2011 року, не зареєструвавшись платником ПДВ, продовжувала працювати та отримувати дохід. Згідно з матеріалами справи, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, сукупно не перевищує 300000,00 грн, оскільки така сума була розрахована податковим органом з урахуванням податку на додану вартість (305117,00 грн -50853,00 грн = 254264, 00 грн).

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 11 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2010 № 978 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 р. за № 1400/18695(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин 05.04.2011 р.) податковий орган відмовляє в реєстрації особи як платника ПДВ, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа не здійснює постачання товарів/послуг або не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 розділу V Кодексу (пункт 5 розділу I, пункти 3, 4, підпункт 5.1 пункту 5 розділу III Положення), або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 розділу V Кодексу (пункт 1 розділу V Положення).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд апеляційної інстанції вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, оскільки судом першої інстанції задоволено позов шляхом визнання недійсною податкову реєстрацію ФОП ОСОБА_1 платником податку на додану вартість, що на думку суду є помилковим.

Так підставою визнання недійсною податкову реєстрацію ФОП ОСОБА_1 платником податку на додану вартість стало набрання законної сили постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 р. по справі № 117752/12/9104, однак колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Під час судового розгляду в апеляційній інстанції позивач зазначила та відповідачем не заперечувалося, що 05.10.2011 р. ФОП ОСОБА_1 добровільно подала реєстраційну заяву платника податку на додану вартість, зазначивши причиною реєстрації пп. 181.1 ст. 181 розділу V Податкового кодексу України, вказавши загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПК України, у тому числі локальної або глобальної мережі , нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно становить 305117,28 грн.

З огляду на це суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для визнання недійсною такої реєстрації немає, тому що відповідач при здійсненні реєстрації діяв в межах наданих йому повноважень встановлених ПК України та Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2010 р. № 978 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 р. за № 1400/18695(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

А тому колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити частково шляхом скасування податкової реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником податку на додану вартість з 10.02.2015 р., а саме з моменту набрання законної сили постанови Львівського апеляційного адміністративного суду по справі № 117752/12/9104.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було частково неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Івано-Франківській області задовольнити частково, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 809/36/17 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Скасувати податкову реєстрацію Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 платником податку на додану вартість з 10 лютого 2015 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 18 травня 2017 року