Справа № 826/16807/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді: Безименної Н.В.
суддів: Епель О.В., Кучми А.Ю.
за участю секретаря Панчук А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича про закриття провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича про зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2015 року позивачі звернулися в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича про зобов'язання вчинити певні дії.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року позов задоволено, зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5), ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6), ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7), ОСОБА_10 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8), ОСОБА_11 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9), ОСОБА_12 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10), ОСОБА_13 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11), ОСОБА_14 (ідентифікаційний номер НОМЕР_12), ОСОБА_15 (ідентифікаційний номер НОМЕР_13), ОСОБА_16 (ідентифікаційний номер НОМЕР_14) та ОСОБА_17 (ідентифікаційний номер НОМЕР_15) як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "Банк Камбіо" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року провадження у даній справі зупинялося та ухвалою від 10 квітня 2017 року провадження було поновлено (том 2 а.с. 116-119, 138).
14 березня 2017 року через канцелярію суду Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенком В.І. було подано клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого він посилається на правову позицію Верховного Суду України викладену в постанові від 14.12.2016 у справі № 6-2735цс16 та зазначає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, натомість підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (том 2 а.с. 132-133).
Розглянувши клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення клопотання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити його розгляд за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Проаналізувавши зміст постанови Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі №6-2309цс16, на думку колегії суддів, вона не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується обставин щодо відшкодування коштів за вкладом, а саме їх стягнення, однак, у межах даної справи позивач просить зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО" Додусенка Володимира Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Камбіо" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме внести до нього додаткові відомості стосовно них, як вкладників.
Таким чином, суть спірних правовідносин полягає в тому, що під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Камбіо" Уповноваженою особою Фонду не було включено позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду у зв'язку з нікчемністю, на думку уповноваженої особи, договорів банківського вкладу укладених між позивачами та банком.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справт упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до визначення пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Таким чином, спір набуває ознак публічно-правового за наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, які виконують владні управлінські функції.
За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Частина перша статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що Фонд та уповноважена особа Фонду виконують управлінські владні функції, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у тому числі по виконанню дій із забезпечення виведення банку з ринку.
Зазначене кореспондується із позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", а саме у пункті 25 зазначеної постанови Пленум Вищого адміністративного суду України вказав наступне: "Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла виснову про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами, згідно п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Таким чином, даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки він виник у процесі виконання відповідачем владних управлінських функцій по відношенню до позивачів, а не у зв'язку з порушенням банком цивільних прав позивачів.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Керуючись ст. ст. 157, 165, 197 КАС України колегія суддів,
Відмовити в задоволенні клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича про закриття провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича про зобов'язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22 травня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді О.В. Епель

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя