Справа № 760/16027/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ районний суд м. КИЄВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови неправомірною та зобов`язання здійснити нарахування і провести виплату одноразової грошової допомоги, -
В вересні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, і з урахуванням уточнень, просив визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та с спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та статті 16 Закону України «Про соціальний та правових захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальних та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008, у розмірі 113 489,10 грн., мотивуючи свої вимоги наступним.
Так, позивач проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, зокрема, з 31.03.1986 по 13.06.1988 учасник бойових дій в Демократичні Республіці Афганістан.
18.04.2008 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.
Позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вищезазначеного закону та постанови КМУ, надавши всі необхідні документи.
Проте, Міністерство оборони України згідно Витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Міністром оборони України від 19.08.2016 №71, відмовило у такій виплаті, оскільки нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.
Крім того, позивач акцентував увагу суду на тому, що встановлена йому група інвалідності та причинно-наслідковий зв`язок повторно був підтверджений Центральною військово-лікарською комісією 18.05.2016 протокол №2181.
Своїх письмових заперечень щодо вимог які містяться в уточненій позовній заяві відповідач суду не направив. Разом з тим, із попередньо надісланих письмових заперечень проти позову, в старій редакції, представник Міністерства оборони України наполягав на тому, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012, яким змінено ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на виконання якого було прийнято Постанову КМУ від 25.12.2013 №975, набрав чинності 01.01.2014, тобто, дія даної постанови та ст.16 вищезазначеного закону в новій редакції поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинну інвалідність після 01.01.2014.
Зазначав, що нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» не передбачено виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям інших країн, в тому числі Демократичної Республіки Афганістан.
Стверджував, що Міністерство оборони України не має законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги позивачу на підставі вищезазначених положень закону і постанови КМУ.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що позивач проходив військову службу в складі Збройних Силах СРСР, а з 31.03.1986 по 13.06.1988 він учасник бойових дій в Демократичні Республіці Афганістан (зворотній бік а.с.11)
18.04.2008 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлено з 18.04.2008 ІІІ групу інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою до акту огляду МСЕК про за наслідками первинного огляду встановлення ІІІ групи інвалідності (а.с.9)
Згідно Витягу з протоколу №2181 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 18.05.2016 (а.с.8) поранення, травми, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де ведись бойові дії.
27.05.2016 позивач звернувся із заявою до Запорізького обласного військового комісаріату про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», надавши всі необхідні документи (а.с.14)
В той же час Міністерство оборони України згідно Витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Міністром оборони України від 19.08.2016 №71, відмовило у такій виплаті, оскільки особа звільнена з військової служби до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу»» від 04.04.2006 №3597-IV, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги та інвалідність яким встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст..16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.16)
Так, відповідач фактично посилається на ст.58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тобто наполягає на тому, що дія постанови КМУ від 25.12.2013 №975 та нової редакції ст.16 вищезазначеного закону поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинну інвалідність після 01.01.2014. Вважає, що дія вищенаведених нормативно-правових актів на позивача не розповсюджується тільки тому, що йому була встановлена вторинна інвалідність після 01.01.2014, а інформація щодо встановлення первинної інвалідності, її причин та обставин отримання позивачем відповідачу не була надана.
Проте суд із таким висновком погодитися не може.
Згідно ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі в Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Військовослужбовцям у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закону), згідно ч.1 ст.16 якого в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога) гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.
Згідно ч.2 ст.16 Закону у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою КМУ від 28.05.2008 №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі Порядок №499)
Згідно п.2 Постанови №975 особам, які до набрання чинності Порядком №975 мали право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Зазначений Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, згідно якому днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є в разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності дата, що зазначена в довідці МСЕК.
Так, суд погоджується із доводами позивача, що зважаючи на те, що йому встановлено ІІІ групу інвалідності 18.04.2008, то до спірних правовідносин слід застосувати Порядок №499, оскільки інших відмінних чітких визначень щодо дати встановлення групи інвалідності законодавець не передбачив.
Згідно ч.2 ст.16 Закону та пп.2 п.2 Порядку №499 одноразова грошова допомога призначається та виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, в розмірі 27-місячного грошового забезпечення в разі встановлення інвалідності ІІІ групи.
Таким чином, змістовний аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа набуває прав на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи вторинного встановлення такої інвалідності.
Так, оскільки позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи після звільнення з військової служби та набранням законної сили Закону та Порядку №499, то розмір і порядок виплати одноразової грошової допомоги, якщо інвалідність настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, визначається з урахуванням положень вищезазначених нормативно-правових актів, і буде складати для позивача 27-місячне грошове забезпечення.
Дійсно, згідно ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, якщо вони пом`якшують відповідальність або скасовують відповідальність особи.
Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Згідно п.2 Постанови №975 особам, які до набрання чинності Порядком №975 мали право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Судовим розглядом достовірно встановлено, що моментом виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії чи захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії 18.04.2008 і саме на цей час діяв Порядок №499.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.
Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
Суд констатує, що відповідач Міністерство оборони України не довів, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Таким чином, зважаючи на обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази та системний аналіз положень діючого законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, але частково, виходячи з наступного.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є -здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
При розгляді справи за адміністративним позовом про зобов`язання органів Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої допомоги, що не належить до компетенції суду.
Позовна вимога щодо зобов`язання Міністерства оборони України призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по інвалідності ІІІ групи за своєю формою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9,11, 69-71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови неправомірною та зобов`язання здійснити нарахування і провести виплату одноразової грошової допомоги, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 27-місячного грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 28.05.2008 №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2005 №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі встановленому законом на день встановлення інвалідності.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. В разі відсутності осіб, які приймали участь у справі, - протягом десяти днів з моменту отримання її копії.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя: В.С. Кицюк