Справа № 826/2398/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 травня 2017 року № 826/2398/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача виконавчого органу Національного президентського оркестру в особі директора Москаленка І.С.,

третя особа Міністерство оборони України,

про скасування наказу № 120 від 20.12.2016, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до виконавчого органу Національного президентського оркестру в особі директора Москаленка І.С. (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України (далі - МО України, третя особа), про:

- визнання протиправним та скасування наказу директора Національного президентського оркестру «Про повідомлення щодо зміни умов праці художнього та артистичного персоналу Національного президентського оркестру» № 120 від 20.12.2016 (далі - наказ № 120 від 20.12.2016),

- зобов'язання відповідача утриматися від укладення контракту замість безстрокового трудового договору, на підставі оспорюваного наказу, до винесення рішення у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняття оскаржуваного наказу № 120 від 20.12.2016 з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 № 955-VIII є протиправним, адже на думку позивача, Національний президентський оркестр є військовим творчим колективом і не має жодного відношення до державних і комунальних закладів культури, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2012 № 984 «Про затвердження Порядку формування базової мережі закладів культури» (далі - порядок № 984 від 24.10.2012).

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі з тих підстав, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідно до норм чинного законодавства, а посилання позивача на те, що Національний президентський оркестр не входить до переліку закладів культури, визначених порядком № 984 від 24.10.2012 є безпідставним та необгрунованим.

Представником Міністерства оборони України надано до суду письмові пояснення зі змісту яких вбачається, що відповідно до п. 11 порядку № 984 від 24.10.2012 передбачено, що про включення закладу культури до базової мережі Міністерством культури України видається довідка за формою, затвердженою Міністерством культури України. В той же час, на виконання вимог п. 11 вказаної вище постанови 21.07.2016 Національному президентському оркестру видано довідку про включення закладу культури до базової мережі загальнодержавного рівня (обліковий номер закладу культури 5.14), а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, керуючись ч. 4 ст. 122 КАС України, суд вирішив продовжити розгляд справи без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також з'ясувавши позицію судів вищих інстанцій з приводу вирішення аналогічних спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працює на посаді артиста оркестру Національного президентського оркестру, на умовах безстрокового трудового договору.

20.12.2016 виконавчим органом в особі директора Національного президентського оркестру було видано наказ № 120 «Про повідомлення щодо зміни умов праці художнього та артистичного персоналу Національного президентського оркестру».

Вказаним наказом відповідача, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 № 955-VIII, повідомлено працівників художнього та артистичного персоналу Національного президентського оркестру особисто під підпис про зміну істотних умов праці, а саме зміну форми трудового договору, що укладений між Національний президентським оркестром та працівниками, на контракт, відповідно до форми затвердженої наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 № 624, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.08.2016 № 1146/29276.

Вважаючи оскаржуваний наказ протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представників сторін та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

28.01.2016 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» № 955-VIII, відповідно до якого визначено пунктом 6, що у Законі України "Про культуру" (Відомості Верховної Ради України, 2011, № 24, ст. 168; 2013, № 15, ст. 98, № 23, ст. 218; 2014, № 5, ст. 62, № 20-21, ст. 745; 2015, № 6, ст. 40; із змінами, внесеними Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII):

1) текст статті 21 викласти в такій редакції:

"1. Керівники державних та комунальних закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком на п'ять років за результатами конкурсу.

2. Трудові відносини з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури оформлюються шляхом укладення контрактів.

Формування кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури здійснюється на конкурсній основі в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв.

За результатами конкурсу з переможцем з числа кандидатів укладається контракт строком від одного до трьох років за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв. Після настання дати закінчення строку дії контракт вважається продовженим на строк, на який він був укладений, якщо жодна із сторін за місяць до цієї дати письмово не поінформувала іншу сторону про своє бажання припинити дію контракту.

Керівник державного чи комунального закладу культури може брати участь у конкурсі, передбаченому цією частиною, на посаду художнього керівника у відповідному закладі. У разі якщо керівник державного чи комунального закладу культури стане переможцем конкурсу на посаду художнього керівника, він може здійснювати суміщення посад (професій) керівника відповідного закладу культури та художнього керівника. У такому разі укладається контракт строком на п'ять років.

3. Керівник державного чи комунального закладу культури може залучати артистичний та художній персонал понад штатну чисельність на підставі цивільно-правового договору в порядку, визначеному законом".

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» передбачено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2012 № 984 «Про затвердження Порядку формування базової мережі закладів культури» визначено основні вимоги щодо формування органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування базової мережі закладів культури (далі - базова мережа). Пункт 2 порядку № 984 передбачає, що під час формування та забезпечення функціонування базової мережі органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування керуються державними соціальними нормативами у сфері обслуговування закладів культури, передбаченими Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Пунктом 3 порядку 984 визначено, що до базової мережі включаються:

заклади культури загальнодержавного рівня, перелік яких затверджує Мінкультури;

заклади культури місцевого рівня, перелік яких затверджує орган місцевого самоврядування.

В той же час, п. 5 передбачено, що до закладів культури належать:

місцевого рівня - комунальні заклади культури (бібліотеки, музеї, галереї, заповідники, виставкові зали, театри, філармонії, концертні організації, мистецькі колективи, кінотеатри, кіновідеопрокатні підприємства, об'єднання, палаци, будинки культури, інші клубні заклади, заклади освіти сфери культури, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання та студії), парки культури та відпочинку тощо), які включаються до переліку закладів культури на підставі копій їх установчих документів;

загальнодержавного рівня - державні заклади культури, у тому числі національні (бібліотеки, музеї, архіви, галереї, заповідники, цирки, театри, філармонії, музичні колективи і ансамблі, культурно-інформаційні та культурно-просвітницькі центри, навчальні заклади культури і мистецтва, кіностудії, художні галереї, виставки національного (загальнодержавного) значення тощо).

Водночас, у переліку закладів культури зазначається така інформація:

найменування закладу культури і його засновника (засновників);

код згідно з ЄДРПОУ (для юридичної особи);

дата реєстрації згідно з реєстраційними документами (для юридичної особи) чи рішенням засновника (засновників) (для юридичної особи, у складі якої утворений заклад культури);

місцезнаходження і тип закладу культури;

форма власності та організаційно-правова форма.

До переліку додається копія довідки про включення до ЄДРПОУ (для юридичної особи).

У разі включення до базової мережі закладу культури, що не є юридичною особою, у переліку зазначається код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи, структурним підрозділом якої є такий заклад.

Пунктом 11 порядку № 984 передбачено, що про включення закладу культури до базової мережі Мінкультури видається довідка за формою, затвердженою Міністерством.

Як вбачається із матеріалів справи, представником відповідача надано до суду довідку про включення закладу культури до базової мережі загальнодержавного рівня від 21.07.2016, в якій серед іншого зазначено, що Національний президентський оркестр включений до Переліку закладів культури базової мережі 17.06.2016.

А тому посилання позивача на те, що Національний президентський оркестр є військовим творчим колективом і не має жодного відношення до державних та комунальних закладів культури, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2012 № 984, не знайшли свого підтвердження.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до довідки від 21.07.2016 Національний президентський оркестр включений до Переліку закладів культури базової мережі, а тому оскаржуваний наказ прийнятий відповідно до норм чинного законодавства.

З підстав вищенаведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позивачем заявлених вимог у зв'язку із чим в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3).

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні представником відповідача доведено правомірність його дій. В свою чергу, позивачем не доведено обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог з огляду на що останні не підлягають задоволенню.

Згідно до ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська