Справа № 820/5586/16
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Київ К/800/35995/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Пасічник С.С., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до секретаря судового засідання Вищого адміністративного суду України Крапивки Л.А. (далі - Секретар) про визнання протиправною бездіяльність та стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою позивачки на судові рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати:

протиправною бездіяльність відповідачки, яка виразилася у невиконанні ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 березня 2015 року про повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату, час і місце розгляду заяви щодо роз'яснення судового рішення;

невиконання посадових обов'язків під час проведення 19 березня 2015 року судового засідання при розгляді заяви про роз'яснення судового рішення, визначених підпунктами 1-4 частини першої статті 63 Кодексу адміністративного судочинства України, підпунктами 2.1 і 2.2 своєї Посадової інструкції, а саме: здійснення судових повідомлень; перевірка наявності та з'ясування причин відсутності осіб, яких було викликано до суду, доповідь про це головуючому про вручення судових повідомлень тим, хто не прибув; забезпечення контролю за повним фіксуванням судового засідання технічними засобами; ведення журналу судового засідання; зобов'язання при виконанні своїх службових обов'язків не допускати порушень прав громадянина;

постановити окрему ухвалу про можливу наявність в діях ОСОБА_6 як секретаря судового засідання ознак посадових злочинів, передбачених частинами першими статей 364, 367 та частиною другою статті 382 Кримінального Кодексу України, яку направити Генеральному Прокурору України для проведення перевірки та прийняття рішення згідно Кримінального процесуального кодексу України ;

стягнути 250 000 грн. компенсації за моральні страждання та витрати, з урахуванням інфляції, понесені під час досудового намагання притягнення відповідачки до дисциплінарної відповідальності, витребування необхідних документів, з'ясування підсудності розгляду позову та судового розгляду справи.

Посилалась на незаконність дій відповідачки як секретаря судового засідання, які виразилися у невиконання ухвали суду про призначення справи до розгляду, посадової інструкції, що, в свою чергу, призвело до моральних страждань.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року, залишеною без змін Харківським апеляційним адміністративним судом від 20 грудня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав відсутності публічно-правового спору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що спір належить до публічно - правових, тому повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Окрім того, судами не роз'яснено як того вимагає процесуальний закон, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Юрисдикція адміністративних судів та поняття справи адміністративної юрисдикції визначені частиною другою статті 2, пунктом 1 частини першої статті 3, статтею 17 КАС України.

Відповідно до положень зазначених норм, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Виходячи з положень зазначених норм, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена Конституційним Судом України у Рішенні від 14 грудня 2011 року (справа № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України).

Згідно фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 оскаржуються дії секретаря судового засідання, допущені при розгляді заява від 29 грудня 2014 року про роз'яснення ухвал Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року, від 5 березня 2015 року.

У відповідності до частин першої та третьої статті 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. <…>.

Відповідне повідомлення, за вказівкою суду здійснює секретар судового засідання, згідно із диспозицією статті 63 КАС України.

Надаючи буквальний аналіз наведених положень, в поєднанні із змістом позовної заяви та доданих до неї матеріалів, колегія суддів приходить до висновку, що призначення судового засідання для розгляду заяви про роз'яснення рішення здійснюється судом. Тобто, має місце процесуальна дія адміністративного процесу, учасником якого, серед інших, у відповідності до глави 5 Розділу 1 КАС України, є секретар.

Отже, суд апеляційної інстанції вірно зауважив, що секретар судового засідання не є окремою процесуальною особою під час здійснення судом адміністративного судочинства, рішення якого, як наголошено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», може бути перевірено, виключно на предмет законності та обґрунтованості, відповідним судом згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Згідно із частиною шостою статті 170 КАС України ухвалу про роз'яснення чи відмову у роз'ясненні ухвалу про роз'яснення судового рішення або відмову у його роз'ясненні може бути оскаржено.

Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача на участь у судовому розгляді заяви про роз'яснення рішення суду є можливість його перегляду Верховним Судом України шляхом включення до заяви про перегляд основного рішення заперечення проти таких ухвал.

З урахуванням наведених обставин та норм процесуального права, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті адміністративного провадження за вказаним позовом, вказуючи підставу пункт 1 частини першої статті 109 КАС України, так як фактично позивач не погоджується із рішенням суду касаційної інстанції за наслідком розгляду заяв позивача про роз'яснення рішень цього суду, порядок перегляду яких визначений процесуальним Законом та зазначається в їх резолютивній частині.

Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, зазначений висновок не спростовують і не дають підстав вважати його незаконним. Зокрема, позивачці роз'яснено порядок оскарження рішення суду, по якому вчиняла дії секретар судового засідання.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року і Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

С.С. Пасічник

І.В. Штульман