Справа № 824/186/17-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 р. м. Чернівці справа № 824/186/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління державної служби України з питань праці у Чернівецькій області про скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивачка) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила скасувати постанову Управління Державної служби України з питань праці у Чернівецькій області про накладення штрафу від 14.09.2016 р. №24-02-25/256/143 у розмірі 43500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що Управління Держпраці у Чернівецькій області неправомірно притягнула її до відповідальності, оскільки норми трудового законодавства не порушувалися. Зокрема, 03.04.2016 р. нею укладено цивільно - правову угоду №1 із громадянкою ОСОБА_3 про надання певних несистематичних платних послуг прибирання приміщення і послуг допомоги клієнтам.

Під час судового розгляду справи представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд провести розгляд справи в порядку письмового провадження.

Управління Державної служби України з питань праці у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просило суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки позивачка використовувала найману працю, без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу, що свідчить про порушення норм трудового законодавства. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята у межах та спосіб визначений чинним законодавством.

В судовому засіданні представники відповідача заперечували проти позову та просили суд провести розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 4 ст. 122 КАС України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи приписи ст. 122 КАС України, суд вважає, що немає перешкод для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 (59346, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 01.07.2015 р. (а. с. 16 - 21).

27.04.2016 р. Чернівецька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області на адресу Управління Держпраці у Чернівецькій області направила матеріали стосовно перевірки господарської одиниці пивний бар "Корс", що розташований за адресою м. Чернівці, вул. Кармелюка, 116 суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_2 для розгляду та вжиття заходів у зв'язку із виявленими порушеннями ч. 3 ст. 24 КЗпП України (а.с. 32).

На підставі вказаного листа, 12.05.2016 р. Управління Держпраці у Чернівецькій області звернулося до Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці з пропозицією про надання дозволу щодо проведення позапланової перевірки дотримання чинного законодавства про працю суб'єктів господарювання, в т. ч: фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (а.с. 39 - 40).

Департаментом з питань праці Державної служби України з питань праці листом від 16.05.2016 р. № 5413/4/4.2-ДП-16 надана згода на проведення позапланової перевірки, в тому числі позивачки (а.с. 41).

На підставі наказу № 218 - пп від 25.08.2016 р. про проведення позапланової перевірки та направлення на проведення перевірку № 04-157 від 25.08.2016 р., головним державним інспектором праці Дамаскіном І.Г. в період з 26.08.2016 р. по 30.08.2016 р. в службовому приміщенні проведено позапланову перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 стосовно додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої 30.08.2016 р. складено акт №24-07-37/280-30, примірник якого вручено 31.08.2016 р. позивачці (а.с. 42, 43, 44 -50).

В акті перевірки зафіксовано, що при проведенні перевірки господарської одиниці позивача Чернівецькою ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області 06.04.2016 р. встановлено, що в пивному барі "КОРС" на робочому місці бармена знаходилася громадянка ОСОБА_3, яка реалізовувала два бокала пива по 14,00 грн. на суму 28,00 грн.

ОСОБА_3 надала пояснення про те, що в пивному барі "КОРС" знаходиться за вказівкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, яка оформляла на той час документи для здійснення підприємницької діяльності та потім мала оформити її на роботу барменом. Також вказувала, що заробітна плата їй не виплачувалася.

Позивач надала пояснення 12.04.2016 р. працівнику Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області та 26.08.2016 р. працівнику Управління Держпраці де вказала, що 06.04.2016 р. в орендованому пивному барі "КОРС" на одну годину попросила працювати продавцем ОСОБА_3, оскільки вона займалася оформленням документів для здійснення підприємницької діяльності, а також мала поїхати додому до грудної дитини. Також повідомила, що ОСОБА_3 не зареєстрована як фізична особа - підприємець та не працевлаштована як найманий працівник.

Під час перевірки, на підставі отриманих з Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області матеріалів та відібраного пояснення від позивачки, відповідач прийшов до висновку про порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме допущення працівника до роботи без укладення трудового договору та неповідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі висновків викладених в акті перевірки, 30.08.2016 р. відповідач видав припис №24-02-25/256/209, яким зобов'язав позивачку прийом працівників на роботу здійснювати відповідно до вимог чинного законодавства постійно.

Про виконання вказаного припису, позивачка зобов'язувалася у строк до 18.09.2016 р. письмово поінформувати.

Крім того, 31.08.2016 р. відповідачем складено протокол №24-02-25/192 про адміністративне правопорушення, оскільки позивачка 06.04.2016 р. своїми діями не забезпечила дотримання чинного законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 41 КупАП (а.с. 52).

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.11.2016 р. у справі № 725/4111/16-п, яка набрала законної сили 05.12.2016 р., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління Держпраці у Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП гр. ОСОБА_2, закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, п. ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 54).

Судом також встановлено, що Управлінням Держпраці в Чернівецькій області було направлено ОСОБА_2 повідомлення про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України від 05.09.2016 р. № 1786/0/04-2/16, за адресою м. Чернівці, вул. Поповича, буд. 2, кабінет 35 на 12:30 год. 14.09.2016 р. (а.с.45).

Розглянувши акт перевірки від 30.08.2016 р. №24-02-25/256, відповідачем за порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 вимог законодавства про працю, а саме ч. 3 ст. 24 КЗпП України, відповідальність за яку передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 43500,00 грн., про що винесено 14.09.2016 р. постанову №24-02-25/256 (а.с. 55).

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров'я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 цього Кодексу визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (ст. 26 КЗпП України).

До початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони (ст. 29 КЗпП України).

У відповідності до ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів затверджений наказом Міністерства соціальної політики України №390 від 02.07.2012 р., зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.07.2012 р. за №1291/21603 (далі - Порядок №390).

Вказаний Порядок встановлює процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці №81 1947 р. про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 р. №1985-IV, та №129 1969 р. про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 р. №1986-IV, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2010 р. №1059 "Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)", Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 р. №386.

Згідно із п. 2 Порядку №390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Пунктом 3 Порядку №390 передбачено, що інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Приписами абз. 4 п. 3 Порядку №390 визначено, що позапланові перевірки проводяться за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування та здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Відповідно до п. 5 Порядку №390 інспектору на час проведення перевірки надається робоче місце, обладнане належним чином, право користування телефонним зв'язком, розмножувальною технікою, іншими послугами технічного характеру, необхідними для реалізації повноважень під час перевірки, оформлення матеріалів перевірки, спілкування з працівниками (у разі необхідності одержання пояснень).

Пунктом 6 Порядку №390 встановлено, що перевірка складається з таких етапів: 6.1. робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора; 6.2. оформлення документів за результатами перевірки; 6.3. ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки; 6.4. проведення за результатами перевірки роз'яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

Згідно п. 7 Порядку №390 за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що інспектори з праці територіальних органів Держпраці України наділені повноваженнями щодо проведення позапланових перевірок, у тому числі з підстав зверненнями зазначених органів про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Судовим встановлено, що Департаментом з питань праці Державної служби України з питань праці листом від 16.05.2016 р. № 5413/4/4.2-ДП-16 надана згода на проведення позапланової перевірки ОСОБА_2 за зверненням Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 21.04.2016 р. № 4564/10/24-12-13-01-12.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач був наділений повноваженнями щодо проведення позапланової перевірки ОСОБА_2

За нормами п. 4 Порядку № 390 інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, відповідач пред'явив службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки від № 04-157 від 25.08.2016 р., яке отримане позивачкою, що підтверджується її підписом.

Положеннями п. 6. Порядку № 390 визначено, що перевірка складається з таких етапів: робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора: оформлення документів за результатами перевірки. Ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки. Проведення за результатами перевірки роз'яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

За результатами перевірки складається акт перевірки (п.7 Порядку № 390).

Як встановлено судом, на підставі матеріалів перевірки проведеної Чернівецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області відповідачем проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю ОСОБА_2 за результатами якої складено акт.

В ході перевірки виявлені порушення вимог законодавства про працю, відповідальність за яку передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2- 7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі - Порядок № 509).

Приписами п. 2 Порядку № 509 встановлено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі, в т.ч: акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно п. 3 та 4 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п. 6 Порядку № 509).

За приписами п. 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до п. 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Відповідно до п. 8 Порядку № 509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб'єкт господарювання або роботодавець повідомляють Держпраці чи її територіальний орган ( п. 9 Порядку № 509).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач 05.09.2016 р. направив рекомендованим листом на адресу позивачки повідомлення про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України за адресою м. Чернівці, вул. Поповича, буд. 2, кабінет 35 на 11:00 год.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимоги Порядку №509.

Судом встановлено, що відповідачем перевірка проводилась за матеріалами Чернівецької ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області №4564/10/24-12-1301-12 від 21.04.2016 р.

01.04.2016 р. ОСОБА_2 з малим приватним підприємством фірма "Атлас" уклала договір №116/8-15 оренди нерухомого майна та взяла у строкове платне користування нежитлове приміщення пивного бару "КОРС" розташоване за адресою м. Чернівці, вул. Кармелюка, 116 для торгівлі продовольчими товарами.

В акті перевірки зафіксовано, що 06.04.2016 р. під час перевірки господарської одиниці позивачки проводилася Чернівецькою ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області встановлено, що в пивному барі "КОРС" на робочому місці бармена знаходиться громадянка ОСОБА_3, яка реалізувала два бокала пива.

Працівниками Чернівецької ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області у громадянки ОСОБА_3 були відібрані письмові пояснення, в яких вона вказувала, що 06.04.2016 р. на прохання позивачки підмінила її в барі, оскільки остання була зайнята оформленням документів для здійснення торгівлі. Також повідомила, що після відкриття бару позивач обіцяла працевлаштувати її на посаду бармену.

З відібраних у позивача пояснень Чернівецькою ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області та відповідачем, вбачається, що 06.04.2016 р. вона попросила громадянку ОСОБА_3 працювати продавцем в барі "КОРС" та вказувала, що вказана особа як найманий працівник ним не працевлаштована.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка допустила до громадянку ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

За наведених обставин, суд відхиляє доводи позивачки, про те що 03.04.2016 р. між нею та громадянкою ОСОБА_3 було укладено цивільно - правову угоду № 1.

Як зазначалося вище, за результатами розгляду акту перевірки від 30.08.2016 р. №24-02-25/256, 14.09.2016 р. відповідачем відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України винесено постанову №24-02-25/256/143 про накладення штрафу на позивачку у розмірі 43500,00 грн., за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Частиною 2 ст. 259 КЗпП України визначено, що центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Оскільки на момент виявлення порушення, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом складав 1450,00 грн., суд вважає, що відповідач обґрунтовано застосував до позивачки штраф у розмірі 43500,00 грн. (1450,00 грн х 30).

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час вирішення справи відповідач довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а тому позов підлягає задоволенню.

Доводи представника позивачки щодо протиправності оскаржуваної постанови суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не вказують на наявність підстав для задоволення позову та спростовуються матеріалами справи.

Суд також зазначає, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.11.2016 р. у справі № 725/4111/16-п, яка набрала законної сили, закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 41 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП підтверджується дослідженими та проаналізованими письмовими доказами по справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, актом перевірки додержання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 законодавства про працю, актом перевірки дотримання суб'єктом господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), письмовими поясненнями ОСОБА_3 Отже, ОСОБА_2 своїми діями вчинила правопорушення передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Згідно ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що позивачка допустила громадянку ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 70-72, 86, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький