Справа № 205/6982/16-а
Суддя: Шавула В. С.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11.04.2017 Єдиний унікальний номер 205/6982/16-а
Провадження № 2а/205/28/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
19 вересня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.2-6).
В обґрунтування підстав зазначив, що 13 жовтня 2015 року загинув його рідний брат ОСОБА_2 , який проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції в м. Донецьку. Як член родини загиблого позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги.
Зібравши необхідні документи позивач звернувся до установи відповідача задля оформлення допомоги, але рішенням Міністерства оборони України йому відмовлено у призначенні вказаної допомоги.
На підставі викладеного та посилаючись на обґрунтування викладені в позові позивач просить суд визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого внаслідок виконання обов`язків військової служби; скасувати рішення Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби на підставі свідоцтва про смерть в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті; зобов`язати Міністерство оборони України здійснити йому виплату одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби на підставі свідоцтва про смерть в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті.
Позивач в судове засідання не з`явився. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати в порядку письмового провадження без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 36).
Відповідач в особі свого законного представника в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення із відміткою про вручення адресату (а.с. 35,40,43).
У відповідності до ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. Підставою звернення позивача до суду є захист прав на належне пенсійне забезпечення у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу Пенсійного Фонду України, що викликані діями такого органу при здійсненні владних управлінських функцій при здійсненні перерахунку пенсії на користь позивача.
Суд, вивчивши матеріали справи, та перевіривши надані докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється рідним братом по лінії матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9,12,13).
Батьки ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли (а.с.14,15).
Позивач із ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство (а.с.16,18).
Починаючи із 17 серпня 2015 року ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом, у період з 17.08.2015 року по 13.10.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с.22,27).
13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 виконуючи обов`язки військової служби внаслідок вибухової травми помер (а.с.11,24,25).
Позивач звернувся до обласного комісаріату Дніпропетровської області з заявою, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу, у зв`язку із загибеллю його брата ОСОБА_2 .
Витягом з протоколу №32 від 20.05.2016 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 не має посвідчення «член сім`ї загиблого», отже не може бути віднесеним до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.20).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011- XII). Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Позивач вказує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон).
Вказаний пункт передбачає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 161 Закону України "Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до частини першої статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі по тексту - Порядок №975).
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Підпунктом 1 частини 4 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Згідно з пунктом 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), заяви та встановлені у даному пункті документи.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та доведеними, у зв`язку із чим, підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого внаслідок виконання обов`язків військової служби та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок травм та ушкоджень, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, виходячи з розмірів, визначених ст. 16-2 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату його смерті.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 3, 6 - 14, 17, 159 163, 167 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого внаслідок виконання обов`язків військової служби.
Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок травм та ушкоджень, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, виходячи з розмірів, визначених ст. 16-2 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату його смерті.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: В.С. Шавула