Справа № 826/14374/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

до

третя особа

Державного видавництва "Преса України"

Державне управління справами Президнета України

про

стягнення заборгованості у розмірі 12 756 705,76 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного видавництва "Преса України" про стягнення заборгованості у розмірі 12756705,76 грн., з яких з ПДВ - 8 853 570,56 грн., з земельного податку з юридичних осіб - 2933421,28 грн., пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД - 969648,28 грн., пені за порушення законодавства про патентування - 65,64 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2016 залучено до участі у справі Державне управління справами Президента України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача обліковується податковий борг перед бюджетом у загальній сумі 12 756 705,76 грн. (з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 8 853 570,56 грн., з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 2 933 421,28 грн., по пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 969 648,28 грн., по пені за несплату штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування у розмірі 65,64 грн.), який самостійно відповідачем не сплачений.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що заборгованість Державного видавництва "Преса України" є меншою, крім того, звертає увагу, що позивачем в позові вказано лише загальні суми боргу по кожному податку, однак не вказано, який період (перший і останній місяць) податкового боргу включено в суму позову, а тому позовні вимоги є незрозумілими і недоведеними у встановленому законодавством порядку.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що податкова вимога від 15.01.2014 №30-15 належним чином не оформлена (не зазначено підстави виникнення податкового боргу та не надіслано (не вручено) податкову вимогу по кожному окремому податку), відтак, така вимога не може розцінюватись, як документ будь-якої дії, а тому і не може бути підставою для звернення позивача до суду щодо стягнення такої заборгованості.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Державне видавництво "Преса України", засновником та органом управління майном якого є Державне управління справами Президента України, перебуває на обліку у Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві стверджує, що Державне видавництво "Преса України" має податкову заборгованість в сумі 12 756 705, 76 грн., з яких:

- за платежем 14010100 (податок на додану вартість) – 8 853 570,56 грн. несплата податкових зобов’язань, визначених платником самостійно та донарахованих за актами перевірок (за період 30.10.2014-06.07.2016);

- за платежем 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) – 2 933 421,28 грн. несплата податкових зобов’язань, визначених платником самостійно та донарахованих за актами перевірок (за період 30.05.2014-30.07.2016);

- за платежем 21081000 (пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД) 969 648,28 грн. несплата податкових зобов’язань, донарахованих за актом перевірки (за період 25.09.2015);

- за платежем 21080900 (штрафні санкції за порушення законодавства про патентування) – 65,64 грн. несплата пені (за період 20.07.2015).

Позивач стверджує, що податкова заборгованість у відповідача виникла внаслідок несплати податкових зобов’язань, визначених платником самостійно та донарахованих за актами перевірок, що підтверджується наступними доказами:

- податковими деклараціями з ПДВ за вересень – грудень 2014 року, січень – листопад 2015 року, січень – червень 2016 року;

- податковими деклараціями з плати за землю за 2014, 2015 та 2016 роки;

Наявність боргу у відповідача підтверджується наступними доказами:

- розрахунком заборгованості станом на 16.08.2016;

- зворотнім боком облікових карток платника податку з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) станом на 31.08.2016 (недоїмка 7 296 073,57 грн. + несплачена пеня 1 557 496,99 грн. = заборгованість 8 853 570,56 грн.);

- зворотнім боком облікових карток платника земельного податку з юридичних осіб станом на 31.12.2015 (недоїмка 2 705 000,33 грн. + несплачена пеня 60 090,66 грн. = заборгованість 2 756 090,99 грн.);

- зворотнім боком облікових карток платника пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД станом на 31.12.2015 (недоїмка 510,00 грн. + несплачена пеня 969 138,28 грн. = заборгованість 969 648,28 грн.);

- зворотнім боком облікових карток платника штрафної санкції за порушення законодавства про патентування станом на 31.12.2015 (несплачена пеня 65,64 грн. = заборгованість 65,64 грн.).

Враховуючи існування у Державного видавництва "Преса України" податкового боргу перед бюджетом, позивач звернувся до суду з даним позовом .

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Податковим зобов’язанням в розумінні Податкового кодексу України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4).

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5).

Тобто, податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків лише один раз незалежно чи змінювалася сума податкової заборгованості та незалежно від виду заборгованості (конкретного податку/збору, платежу) та у відповідності до пунктів 58.2, 58.3 статті 58 Податкового кодексу України.

Відтак, твердження представника третьої особи, що податкова вимога повинна надсилатися (вручатися) платнику податків окремо за кожним податком/збором/платежем є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України.

Згідно з пункт 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом; у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.3 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

Згідно з пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

Відповідно до пункту 129.5 статті 129 Податкового кодексу України зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов'язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.

Статтею 131 Податкового кодексу України встановлено, що нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно із пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно із пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що податкову вимогу від 15.01.2014 №30-15 не є предметом спору в даній справі, а тому суд критично відноситься до тверджень відповідача і третьої особи стосовно того, що податкова вимога є неправомірною, оскільки належним чином не оформлена і не може розцінюватись як документ будь-якої дії.

Державним видавництвом "Преса України" не надано суду доказів щодо оскарження у встановленому законодавством порядку податкової вимоги від 15.01.2014 №30-15 (зокрема, доказів визнання протиправною та скасування), відтак, суд приходить до висновку, що така податкова вимога є чинною, не скасованою, а тому підлягає до виконання відповідачем.

В той час, як позивачем надано докази стосовно підстав виникнення податкової заборгованості у Державного видавництва "Преса України", наявність боргу, а також дотримання податковим органом встановленої законодавством процедури, що передує стягненню податкового боргу в судовому порядку.

Водночас, позивачем не надано доказів існування у відповідача заборгованості з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 2 933 421,28 грн., оскільки відповідно до зворотнього боку облікових карток платника земельного податку з юридичних осіб станом на 31.12.2015 у відповідача була наявна недоїмка в розмірі 2 705 000,33 грн. та несплачена пеня в сумі 60 090,66 грн., відтак заборгованість становила 2 756 090,99 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що у Державного видавництва "Преса України" наявний податковий борг в розмірі 12 579 375,47 грн., а саме:

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 8 853 570,56 грн. (недоїмка 7 296 073,57 грн. + несплачена пеня 1 557 496,99 грн.);

- з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 2 756 090,99 грн. (недоїмка 2 705 000,33 грн. + несплачена пеня 60 090,66 грн.);

- з пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 969 648,28 грн. (недоїмка 510,00 грн. + несплачена пеня 969 138,28 грн.);

- з штрафної санкції за порушення законодавства про патентування в розмірі 65,64 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив суму узгодженого податкового зобов’язання, оскільки доказів зворотного суду не надано, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, зокрема, в частині податкового боргу на суму 12 579 375,47 грн. та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Стягнути податковий борг в розмірі 12 579 375,47 грн. (дванадцять мільйонів п’ятсот сімдесят дев’ять тисяч триста сімдесят п’ять грн. 47 коп.) з Державного видавництва "Преса України" (ЄДРПОУ 05905668) шляхом стягнення коштів з усіх розрахункових рахунків та за рахунок готівки:

3. В решті вимог – відмовити.

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження підлягають негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов