Справа № 826/26413/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2017 року № 826/26413/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп»

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни

третя особа ОСОБА_3

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни (надалі - Відповідач), третя особа ОСОБА_3, в якому просить визнати рішення від 21.10.2015 року №25435995 та дії державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни в частині припинення іпотеки квартири АДРЕСА_1 - незаконними; визнати рішення від 21.10.2015 року №25437646 та дії державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна (АДРЕСА_2) в частині припинення обтяження квартири АДРЕСА_1 - незаконними; зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна вчинити дії по реєстрації іпотеки квартири АДРЕСА_1; зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловську Тетяну Василівну вчинити дії по реєстрації обтяження квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною безпідставно внесено запис до Державного реєстру іпотек про припинення іпотеки квартири АДРЕСА_1, рішення №25435995 та запис про припинення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, рішення №25437646. Так, зокрема, Позивач наголошує, що ОСОБА_3 не погашено заборгованість перед ТОВ «Дата Майнінг Груп» за договором іпотеки, який є чинним та в судовому засіданні не скасовувався, жодних документів для зняття обтяжень до Відповідача не направлялось.

Відповідач в судове засідання не з'явися, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву не надав.

Третя особа в судове засідання не з'явися, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву не надав.

Враховуючи, що в судове засідання не прибули представники сторін, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», яке в свою чергу було правонаступником Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк») та ОСОБА_3 05.08.2008 року було укладено кредитний договір №002-89/2008, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 4000000 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Неос Банк» укладено іпотечний договір від 05.08.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. зареєстровано в реєстрі за №3626, за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, 08.12.2014 року між ПАТ «Неос Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло права кредитора по відношенню до ОСОБА_3 за кредитним договором від 05.08.2008 року №002-89/2008.

Також, 08.12.2014 року між ПАТ «Неос Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. зареєстровано в реєстрі за №6797. Згідно з вказаним договором ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло права іпотекодержателя по відношенню до ОСОБА_3 за іпотечним договором.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2015 року №25435995 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В. вирішено провести державну реєстрацію іншого речового права іпотеки на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2015 року №25437646 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В. вирішено провести державну реєстрацію обтяження заборони на нерухоме майно на квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Отже, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки 21.10.2015 року припинено іпотеку, з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження припинено обтяження щодо квартири за адресою АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що Відповідачем в порушення вимог законодавства безпідставно винесено спірні рішення, а тому звернулася до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Дата Майнінг Груп» було подано заяву від 19.10.2015 року вих.№212-012/2015, відповідно до якої повідомлено про повне погашення боргу та припинення зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, у зв'язку з чим вважається припиненою іпотека за договором іпотеки №3626 від 05.08.2008 року.

Одночасно ТОВ «Дата Майнінг Груп» просило вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №8005610 та запис про обтяження №7691631.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно із частиною 1 статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

За правилами частини першої статті 4 Закону №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

У відповідності до статті 8 Закону №1952-IV орган державної реєстрації прав:

1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;

2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;

3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом;

4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна;

5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Стаття 9 Закону №1952-IV визначає, що нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868 в редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пункт 15 Порядку №868 встановлює, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язані одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Статтею 9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істоті поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Представник Позивача в судовому засіданні наголошував, що будь-якого погодження з його сторони (іпотекодержателя) не надавалось, жодних заяв про дозвіл на припинення іпотеки чи зняття заборони відчуження з майна третьої особи не подавало.

За нормами пунктів 63, 64 Порядку №868, під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", - державний виконавець. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

За змістом пункту 71 Порядку №868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Відповідно до пункту 78 Порядку № 868, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Одночасно, пунктом 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Відповідно до пункту 2.14 цього Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, підставою для припинення іпотеки та зняття заборони відчуження предмета іпотеки у випадку укладення договору купівлі-продажу є заява іпотекодержателя.

Наведеними положеннями законодавцем встановлено чітку послідовність дій як нотаріуса, так і зацікавленої особи у припиненні обтяження, при цьому, обов'язковою умовою визначено подання останнім відповідної заяви про припинення обтяження та перелік документів та обставин, які є підставою для реєстрації припинення обтяжень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки від 30.11.2015 року №30/11/15 за підписом директора ТОВ «Дата Майнінг Груп» Шкляр В.І. станом на 01.12.2015 року сума заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Дата Майнінг Груп» за кредитним договором №002-89/2008 від 05.08.2008 року становить 10161335,45 грн. та в період з 08.12.2014 року по 01.12.2015 року погашення за вказаним кредитним договором не проводилась.

Крім цього, Позивач посилався на те, що ним не надсилався лист із заявою про погашення боргу третьою особою за кредитним договором з проханням вилучити записи про іпотеку та обтяження на спірну квартиру, а представник, якому було видані особисто під розпис ТОВ «Дата Майнінг Груп» ОСОБА_7, ніколи не працював на підприємстві, а тому вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу, що матеріалах реєстраційної справи міститься Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осію та фізичних осіб-підприємців станом на 12.10.2015 р., в якій зазначено, що директор ТОВ «Дата Майнінг Груп» - Шкляр В.І.

В матеріалах реєстраційної справи находиться Повідомлення від 19.10.2015 р. вих. №212-012/2015 за підписом директора ТОВ «Дата Майнінг Груп» Шкляра В.І. в якому повідомлялося про відсутність заборгованості по за кредитним договором; Довіреність від 12.10.2015 р. вих №212 підписом директора ТОВ «Дата Майнінг Груп» Шкляра В.І., якою уповноважено ОСОБА_3 представляти інтереси Товариста перед приватним нотаріусом для вчинення реєстраційних дій; Довіреність від 15.10.2015 р. вих №213 підписом директора ТОВ «Дата Майнінг Груп» Шкляра В.І., якою уповноважено ОСОБА_7 представляти інтереси Товариста перед приватним нотаріусом для вчинення реєстраційних дій.

З аналізу матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що до повноважень державного реєстратора (нотаріусу) не входить обов'язок щодо встановлення підробки підписів певних осіб, оскільки подані документи відповідали вимога законодавства.

Позивачем надано суду Заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка подана Позивачем до Прокуратури Дніпровського району м. Києва №458зпз/2 від 23.10.2015 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження того, що до Відповідача було свідчили про підроблення підпису посадових осіб Товариства, встановлення фактів шахрайства та інших протиправних дій, вчинених від імені ТОВ «Дата Майнінг Груп». Також не надано жодних інших належних доказів на підтвердження обставин щодо необґрунтованості прийнятих Відповідачем спірних рішень.

З аналізу матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що Відповідач на час вчинення спірних нотаріальних дій щодо припинення іпотеки та скасування обтяження щодо спірної квартири діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук