Справа № 237/392/17
Суддя: Сенаторов В. А.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 237/392/17
Номер провадження 2-а/237/25/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

при секретарі Баглер О.І.,

за участю представника відповідача

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації в Донецькій області про встановлення, перерахунок та стягнення заборгованості з виплат щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоров'я по інвалідності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації в Донецькій області про встановлення, перерахунок та стягнення заборгованості з виплат щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоров'я по інвалідності.

Позивач вважає, що відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, що є компенсацією за шкоду або відшкодування шкоди, заподіяної здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 отримала відмову на своє звернення з Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації в Донецькій області, в якій зазначено що їй призначено компенсацію на оздоровлення за 2006 2016 рік в сумі 90,00 гривень, відповідно до розмірів соціальних виплат постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, що встановлені постановами Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 та від 20.09.2005 року №936.

Оскільки розмір допомоги визначений без урахування положень ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач вважає дії відповідача неправомірними та просить суд визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 суми щорічної допомоги на оздоровлення за період 2011-2014 років такими, що суперечать Конституції України, ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-12; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотири мінімальні заробітні плати за період 2011-2014 року відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-12; стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з виплат щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоровя по третій групі інвалідності, захворювання якої повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період 2011 2014 року у розмірі 17492 гривні.

20 березня 2017 року позивач уточнила заявлені позовні вимоги, просила суд визнати поважною причину пропуску строку звернення з адміністративним позовом за захистом своїх прав; відновити пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом про встановлення, перерахунок та стягнення заборгованості з виплат щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоровя по інвалідності; зобовязати Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в Донецькій області нарахувати та виплатити індексацію внаслідок інфляції з 01.01.2011 року ОСОБА_1, інваліду третьої групи у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

В судовому засіданні 13.02.2017 року позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. У наступні судові засідання позивач не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги також підтримала та просила розглядати справу у її відсутність за процедурою скороченого провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Надав до суду заперечення з доповненням проти позову, згідно яких зазначив, що щорічна допомога на оздоровлення у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції станом на 2011 2014 роки виплачується громадянам у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги, зокрема, у розмірах визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю, а також наполягав на застосуванні строку позовної давності до адміністративного позову.

Дослідивши доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, суд дійшов до висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду є поважними, а позов підлягає судовому розгляду за правилами адміністративного судочинства в Україні. У відповідності до ч.4 ст.183-2 КАС України, суд дійшов висновку, що цю адміністративну справу необхідно розглядати за загальними правилами КАС України.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, повязані із реалізацією встановлених Конституцією України та законами України, зокрема Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», прав фізичних осіб у публічно-правової сфері суспільних відносин. Ці правові відносини повязані з реалізацією субєктом владних повноважень, відповідачем по справі, принципів соціальної держави, які також втілені і у ратифікованих Україною міжнародних актах, а саме: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейській соціальній хартії, у редакції 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Тому, спір, який виник між позивачем та відповідачем, - є публічно-правовим та підлягає судовому розгляду за правилами Адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії І, є інвалідом ІІІ групи. Ця обставина підтверджується посвідченням серії А № 062365 та довідкою серії МСЕ № 0555178.

У грудні 2016 року позивач звернулася з заявою до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації в Донецькій області про виплату їй щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотири мінімальні заробітні плати, відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно листа Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації в Донецькій області від 29.12.2016 року №6297/02-03 ОСОБА_1 повідомлено, що вона відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з наступними змінами) отримує щорічну компенсацію на оздоровлення в розмірі 90,00 грн. Управління при призначенні розміру допомоги керується постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановлює розміри даної допомоги відносно до категорії.

Не погоджуючись із розміром, нарахованої відповідачем щорічної допомоги на оздоровлення, позивач 21 січня 2017 року звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла у період з 2010 по 2014 роки, встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 2 або 3, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою , компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. В частині регулювання відносин щодо визначення порядку виплати та розміру компенсацій та допомоги, ця норма має банкетний характер. У період часу з 2011 2014,за який позивач просить стягнути суму щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоровя по третій групі інвалідності, яка повязана з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, розмір такої допомоги безпосередньо був встановлений Кабінетом Міністрів України постановою від 12 липня 2005 р. N 562 ( 562-2005-п ) "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Офіційний вісник України, 2005 р., N 28, ст.1636).

Постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - інвалідам ІІІ групи розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 90,00 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» було визнано право Кабінету Міністрів України як державного органу, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, у тому числі встановлення порядку та розміру соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» визначено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», що в 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно з пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39,48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 «У справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2,3,6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України» роз'яснено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема принципом законності.

Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Також відповідним Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 роз'яснено, що Кабінет Міністрів України має право встановлювати, у випадках передбачених Конституцією та законами України, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів з Державного бюджету України.

Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинною і була прийнята у відповідності до Конституції України, Бюджетного кодексу України та ст.ст.62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідає положенням ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, керуючись нормами ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при нарахуванні позивачу щорічної разової допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи діяв в межах наданої компетенції та відповідно до норм чинного законодавства.

Приймаючи рішення, суд перевіряє чи були вчинені дії і бездіяльність відповідача з урахуванням частини 3 ст.2 КАС України і приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, пропорційно.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.19, 46 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації в Донецькій області про встановлення, перерахунок та стягнення заборгованості з виплат щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоров'я по інвалідності відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження, якщо судове рішення не скасовано.

Повний текст поставнови виготовлено 19.05.2017 року.

Суддя В.А.Сенаторво

Дата документу 19.05.2017