Справа № 2-а-14466/09/2170
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2011 р.Справа № 2-а-14466/09/2170

Категорія:5.5Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року по справі за позовом Фінансового управління Херсонської міської ради до Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області про визнання нечинною вимоги та визнання протиправними висновків акту ревізії,

В С Т А Н О В И Л А :

Фінансове управління Херсонської міської ради в березні 2008 року звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом про визнання не чинними положення пунктів 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 та 11 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області від 25.02.08 року №30-16/8/6 «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією»та про визнання протиправним висновків акту ревізії дотримання законодавства при формуванні та виконанні міського бюджету в фінансовому управлінні Херсонської міської ради від 15.02.08 року №30-18/8.

Ухвалою господарського суду від 15.11.09 справа передана на розгляд Херсонському окружному адміністративному суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що вимоги КРУ не підтверджуються фактичними обставинами справи та не відповідають нормам законодавства, які регламентують процес формування та виконання міського бюджету, ґрунтуються на хибних висновках акту ревізії. Представник позивача прибув в судове засідання, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи порушенням позивачем норм діючого законодавства України, що регламентують порядок використання бюджетних коштів при формуванні та виконанні міського бюджету. Вимоги КРУ (пп. 3, 4, 5) частково усунуті позивачем, що свідчить про погодження з висновками ревізії. Звертає увагу суду на те, що акт ревізії не є формою рішення, яке породжує для позивача правові наслідки, і не може бути оскаржений до суду. Представники КРУ в Херсонській області просили відмовити в задоволенні позову.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року позов Фінансового управління Херсонської міської ради задоволений частково. Скасовано пункти 5, 6, 7, 8, 10 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області від 25 лютого 2008 р. № 30-16/8/6 «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією». Відмовлено Фінансовому управлінню Херсонської міської ради в задоволенні вимог про скасування пунктів 3, 4, 11 листа-вимоги Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області від 25 лютого 2008 р. № 30-16/8/6. Закрито провадження у справі в частині вимог про визнання протиправним акту ревізії від 15.02.2008 р.

Не погодившись з таким рішенням Контрольно-ревізійне управління в Херсонській області звернулось з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, без встановлення обставин, що мають значення для справи, в звязку з чим постанова підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що фінансове управління є виконавчим органом міської ради, забезпечує реалізацію державної бюджетної політики на території міста, складає і забезпечує виконання міського бюджету, розробляє проекти міського бюджету і подає його на розгляд та затвердження виконавчого комітету міської ради.

Спеціалістами контрольно-ревізійного управління в Херсонській області було проведено ревізію дотримання законодавства при формуванні та виконанні міського бюджету в фінансовому управлінні Херсонської міської ради за період з 01.07.2005 по 01.01.2008, виявлені порушення зафіксовані в акті ревізії від 15.02.08 №30-18/8.

На підставі акту ревізії дотримання законодавства при формуванні та виконанні міського бюджету в фінансовому управлінні Херсонської міської ради від 15.02.08 №30-18/8, складеного контрольно-ревізійним управлінням Херсонської області, до фінансового управління Херсонської міської ради контрольно-ревізійним управлінням в Херсонській області предявлено вимогу від 25.02.2008 №30-16/8/6 «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією».

Фахівці КРУ виявили нецільове використання бюджетних коштів на загальну суму 84682,24 грн. В акті ревізії зазначено, що з лютого 2004 року Херсонська міська рада ветеранів була зареєстрована як юридична особа за організаційно-правовою формою «інші благодійні організації», вид діяльності - «Благодійна діяльність». Фінуправлінням спрямовано асигнування Херсонській міській раді ветеранів замість КФК 091209 «Фінансова підтримка громадських організацій інвалідів і ветеранів»по КФК 010116 «Органи місцевого самоврядування», в ревізуємому періоді Херсонською міською радою ветеранів отримано та використано асигнувань на загальну суму 84682 грн. 24 коп., що за висновком КРУ є нецільовим використанням бюджетних коштів. Відповідачем висунуто вимогу до позивача усунути порушення щодо спрямування асигнувань Херсонській міській раді ветеранів замість КФК 091209 «Фінансова підтримка громадських організацій інвалідів і ветеранів»по КФК 010116 «Органи місцевого самоврядування». Наведена вимога оскаржена позивачем до суду.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Судова колегія встановила, що фінансування, яке є предметом спору, було здійснено на підставі рішень Херсонської міської ради про місцевий бюджет № 742 від 21.01.2005 «Про міський бюджет на 2005 рік», № 1053 від 27.01.2006 «Про міський бюджет на 2006 рік», № 253 від 28.12.2006 «Про міський бюджет на 2007 рік». Рішеннями № 929 від 25.10.2005 «Про внесення змін до структури виконавчих органів міської ради, затвердженої рішеннями міської ради від 05.06.2003р. №292, від 21.01.2005р. №726, від 31.03.2005р. № 788, від 18.08.2005р. № 878»та №53 від 28.07.2006р. «Про затвердження структури, загальної чисельності апарату Херсонської міської ради V-го скликання, її виконавчих органів та положень про виконавчі органи міської ради», міська рада затвердила структуру виконавчих органів, які є самостійними з правом юридичної особи підрозділами, в тому числі до органів міської ради увійшла Херсонська міська рада ветеранів з правом юридичної особи. Тому фінуправління фінансувало дану раду ветеранів як орган міської ради.

Згідно рішень міської ради від 12.05.08 № 796 «Про внесення змін до структури апарату Херсонської міської ради V скликання та її виконавчих органів, затвердженої рішенням міської ради від 28.07.06 №53»та № 818 «Про внесення змін до міського бюджету на 2008 рік, затвердженого рішенням міської ради від 31.01.08 №719 «Про міський бюджет на 2008 рік», якими такий орган міської ради як Рада ветеранів, скасований, відповідно бюджетні призначення перенесені до Управління соціальної політики.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що благодійна організація не може входити до складу органів та підрозділів міської ради, оскільки є окремою юридичною особою за організаційно-правовою формою «інші благодійні організації». Спору по виконанню даного пункту вимоги у сторін немає, оскільки позивачем виконані вимоги КРУ щодо усунення порушення фінансування шляхом виведення ради ветеранів з кола органів ради.

Пунктом 4 листа-вимоги КРУ від 25.02.2008 передбачено вжиття заходів щодо відшкодування незаконно спрямованих асигнувань господарсько-технічному відділу Херсонського міськвиконкому на загальну суму 1575624,86 грн. Відповідно до рішень Херсонської міської ради від 05.06.2003 № 292, від 28.07.2006 № 53 господарсько-технічний відділ був структурним підрозділом Херсонської міської ради з правом юридичної особи. Він був визначений та фінансувався як орган місцевого самоврядування. Рішенням Херсонської міської ради № 788 від 31.03.2005 затверджено Положення про господарсько-технічний відділ Херсонської міської ради. Відповідно до Положення господарсько-технічний відділ організовує та створює необхідні умови для виконання завдань, що стоять перед міською радою та її виконавчими органами у сфері громадсько-технічного та транспортного забезпечення, організовує безперебійне транспортне обслуговування виконавчого комітету міської ради, утримання парку службових автомобілів та їх технічне обслуговування. Фінансування діяльності господарсько-технічного відділу Херсонської міської ради здійснювалось фінансовим управлінням в межах асигнувань, закріплених рішеннями Херсонської міської ради на відповідний бюджетний період (2005, 2006 та 2007 роки). На думку відповідача, порушені вимоги ст. 63 Бюджетного кодексу України про те, що місцевий бюджет містить витрати на виконання повноважень органів місцевого самоврядування, законом «Про місцеві самоврядування»не передбачено повноважень міських рад щодо виконання функцій безперебійного транспортного обслуговування виконавчого комітету міської ради, тому спрямування асигнувань на утримання цього відділу призвело до необґрунтованого завищення видатків по КФК «Органи місцевого самоврядування».

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після проведення ревізії, господарсько-технічний відділ позбавлено права юридичної особи, відділ введений до складу виконкому та бюджетні призначення перенесені відповідно до виконавчого комітету міської ради. Отже, вимога КРУ виконана, тому підстав для скасування п. 4 вимоги КРУ не має, оскільки господарсько-технічний відділ міської ради був помилково виділений у структурний підрозділ з правом юридичної особи, на що позивач, наділений функцією контролю за витрачанням коштів, повинен був звернути увагу міської ради та ініціювати розгляд відповідного фінансування на сесії міської ради, чого не було зроблено.

Пункт 5 вимоги КРУ передбачає, що фінуправління повинно вжити заходи щодо відшкодування незаконного спрямування асигнувань по місцевих програмах, обсяги яких не затверджені рішенням сесії «Про місцевий бюджет на 2007 рік»на суму 45 803 135,53 грн. Вимога КРУ про незаконність спрямування асигнувань ґрунтується на висновках акту ревізії про те, що фінансовим управлінням в 2007 році профінансовані видатки по місцевим програмам, обсяги яких не затверджені рішеннями міської ради.

Позивач стверджує про те, що п. 5 ст. 10 Бюджетного Кодексу України та листа Мінфіну України від 15.06.09 №31-09030-07-5/15920 планування та спрямування витрат за програмною класифікацією здійснюється у разі формування бюджету за програмно-цільовим методом, який у місті Херсоні не запроваджено. Це пояснюється тим, що згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.02 № 538-р «Про схвалення Концепції застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі»передбачається розроблення нової програмної класифікації видатків, яка відповідатиме міжнародним стандартам, але до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України її не розроблено. Тому формування бюджету та фінансування видатків здійснювалося відповідно до рішення про міський бюджет на 2007 рік, складеного за економічною, відомчою та функціональною класифікаціями. Та обставина, що в 2007 році не було запроваджено фінансування за програмним методом не є незаконним.

Міські програми затверджуються окремими рішеннями сесій на кілька років, щорічно приймаються рішення про бюджет, в якому дублюються відомості про розміри фінансування програм на даний бюджетний період. На 2007 рік міська рада прийняла бюджет, в додатку до рішення ради викладено розподіл видатків за головними розпорядниками бюджетних коштів, перелік програм не був конкретизований, що позивач не вважає бюджетним порушенням. Відсутність додатку видатків міського бюджету на 2007 рік за програмним методом не є виправданим, це утруднює використання рішення міськради про бюджет в практичній діяльності, однак не є доказом незаконного спрямування асигнувань по місцевих програмах.

Представники відповідача стверджують про обовязкове затвердження переліку міських програм та обсягів коштів в рішення про місцевий бюджет на 2007 рік, без такого затвердження фінансування місцевих програм забороняється, але фінуправління профінансувало видатки по місцевим програмам в 2007 році на суму понад 45 млн. грн.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незаконності використання коштів в 2007 році не доведено. Видатки місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, які встановлюються рішеннями про місцевий бюджет. Відповідно до частини 2 статті 64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»сільські, селищні, міські, районні в містах ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних бюджетів та визначають напрямки їх використання. Видаткова частина місцевих бюджетів визначає два типи видатків: поточні видатки - видатки, які спрямовуються на фінансування існуючих установ, закладів, що утримуються за рахунок бюджетних коштів; видатки розвитку - видатки, які спрямовуються на фінансування програм соціально-економічного розвитку відповідної території. Ці видатки пов'язані із реалізацією інвестиційних та інноваційних програм, фінансування субвенцій та іншими подібними програмами. Згідно з п. 3 ст. 78 Бюджетного кодексу України місцевий бюджет виконується за розписом, який складається за відомчою, функціональною та економічною ознаками (ст. 10 БКУ). Програмна класифікація видатків бюджету застосовується при формуванні бюджету за програмно-цільовим методом. Бюджетний кодекс України не містить обовязкової умови передбачення переліку зазначених програм саме у рішенні про місцевий бюджет. Посилання відповідача на лист-розяснення Держказначейства, який не має обов'язкового характеру, суд першої інстанції вірно вважає недостатнім для висновку про незаконність складання додатків до рішення міськради про бюджет на 2007 рік. Доводи позивача про те, що всі обсяги фінансування, в тому числі і за бюджетними програмами, було враховано і затверджено показниками міського бюджету на 2007 рік, відповідачем не спростовані, хоч з акту ревізії вбачається, що ревізорами було проведені зустрічні перевірки у головних розпорядників бюджетних коштів, які відповідають за виконання конкретних програм. Про відсутність факту незаконного спрямування асигнувань на програми, свідчить факт затвердження міською радою виконання бюджету за 2007 рік. При цьому не було виявлено ніяких порушень щодо фінансування незатверджених програм. Доводи КРУ про визнання позивачем факту порушення не підтверджується належними доказами, затвердження звіту про виконання бюджету 2007 року не є доказом погодження позивача з викладеними в акті ревізії висновками.

Пункт 5 вимоги КРУ про вжиття заходів щодо відшкодування незаконного спрямування асигнувань по місцевих програмах, обсяги яких не затверджені рішенням сесії «Про місцевий бюджет на 2007 рік», є неконкретизованим, не вказано які заходи повинен вжити позивач та кому відшкодувати ці незаконні асигнування.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про скасування п. 5 вимоги є правомірними.

В пунктах 6, 10 вимоги КРУ зобовязано здійснити заходи щодо приведення у відповідність до вимог бюджетного законодавства видатків в сумі 623988 грн., та усунути порушення щодо недоотримання Херсонським міським бюджетом доходів спеціального фонду в сумі 619623,48 грн. Ревізорами було встановлено, що лікарня Дніпровського району ім. О.С. Лучанського у 2006 році отримала благодійну допомогу у вигляді матеріальних цінностей на загальну суму 619623 грн. 48 коп., яку протягом звітного періоду використало з урахуванням залишку станом на 01.01.06 на суму 623988 грн. Головний розпорядник коштів за кодом КФК 080000 «Охорона здоровя»- управління охорони здоровя Херсонської міської ради не затвердив кошторис доходів та видатків на 2006 рік по коштах спеціального фонду, отриманих лікарнею Дніпровського району в якості благодійних внесків. В акті ревізії було вказано на те, що управління охорони здоровя Херсонської міської ради на підставі запитів лікарні надавало фінуправлінню накази про зміни до показників спеціального фонду міського бюджету, але ці накази фінуправління не погоджувало, позивачем не вжито заходів щодо внесення змін до річного розпису міського бюджету, внаслідок чого кошторис лікарні по коштах спеціального фонду, отриманих від благодійних внесків, не затверджено. Ці кошти не були відображені в доходній та видатковій частинах Херсонського міського бюджету за 2006 рік, лікарня їх отримала та витратила, але у звітності вони не знайшли своє відображення - ні в кошторисі спеціального фонду лікарні, та в подальшому в бюджеті, що в свою чергу призвело до викривлення показників виконання зведеного бюджету міста за 2006 рік.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що кошти спеціального фонду лікарні є власними надходженнями, вони вносяться до кошторисів доходів і видатків установи і відображаються державним казначейством у звітності по бюджету. Відповідач не довів законодавчо встановленого обовязку позивача щодо видання наказів про внесення змін до спеціального фонду лікарні, не послався на відповідний нормативний акт, яким передбачено обовязок фінуправління внесення змін до спеціального фонду кошторису або погодження внесення таких змін. З акту ревізії неможливо визначити винну особу в порушенні складання фінансової звітності, чи то є лікарня Дніпровського району, чи головний розпорядник коштів (управління охорони здоровя) або позивач. Також відповідач не зазначає в якій формі, або яким чином фінуправління у 2008 році повинно привести у відповідність до вимог бюджетного законодавства видатків в сумі 623988 грн. за 2006 р. та усунути порушення щодо недоотримання Херсонським міським бюджетом доходів спеціального фонду в сумі 619623,48 грн. Отже, викладені в п. 6, 10 вимоги КРУ положення не є обґрунтованими посиланням на нормативні акти та підлягають скасуванню.

Пункт 7 вимоги КРУ передбачає необхідність вжиття позивачем заходів по надходженню доходів від реалізації комунального майна, відчуженого протягом 2006 року, в сумі 470 990,62 грн. Ревізори встановили, що кошти від відчуження майна, яке перебуває у комунальній власності, включаються до бюджету розвитку. В 2006 році замість надходжень в сумі 10777190,63 грн. фактично надійшло 10306200 грн. На думку спеціалістів КРУ, фінуправлінням не дотримано вимог ч. 27 ст. 2, ч. 1 ст. 78 та ст. 11 Бюджетного кодексу України щодо здійснення загальної організації та управління виконанням міського бюджету, координації діяльності учасників бюджетного процесу. Представники КРУ повідомили про те, що на день розгляду справи кошти вже поступили, боргу немає, тому відповідач вважає, що вимоги виконані позивачем. Представник позивача заперечує даний факт та зазначає, що надходження коштів відбулось не внаслідок дій саме фінуправління, тому дана обставина не є визнанням вини в скоєнні бюджетного порушення. Представник позивача зазначає про те, що у вимозі не конкретизовано, які заходи по надходженню доходів від реалізації комунального майна повинен вжити позивач, а також посилається на виконання планового завдання по надходженню коштів від відчуження майна, що знаходиться у комунальній власності, у 2006 році на 101,5 %.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання КРУ на приписи ст. 78 Бюджетного кодексу України є необґрунтованим, оскільки дана норма не передбачає обовязок фіноргану забезпечувати надходження до місцевого бюджету від реалізації комунального майна. Це є компетенцією управління комунального майна, в діяльність якого позивач не може втручатись. Фінуправління є установою, яка контролює виконання бюджету, веде облік виконання бюджету, здійснює загальну організацію та управління виконанням місцевого бюджету, але воно не вправі підміняти або дублювати функції іншого державного органу. Це підтверджується також відсутністю у вимозі КРУ конкретних дій, які потрібно вчинити позивачу для усунення виявлених порушень. Тому п. 7 вимоги КРУ суд першої інстанції також вірно визнав неправомірним.

Пункт 8 вимоги КРУ передбачає вжиття заходів позивачем щодо повернення до державного бюджету доходів від адміністративних штрафів та фінансових санкцій на загальну суму 527142,26 грн., помилково зарахованих до міського бюджету протягом ревізуємого періоду. Судом першої інстанції встановлено, що фінансове управління не накладає адміністративних стягнень, не веде облік платників адміністративних штрафів, не здійснює контроль за стягненням штрафів до бюджету, не вирішує питання правильності та своєчасності сплати штрафу і як наслідок, не має законних підстав здійснювати таке повернення. Так, відповідно до ст.ст. 304, 305 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання, звязані з правильністю і своєчасністю виконання постанови про накладання адміністративного стягнення вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову та іншими органами державної влади в порядку встановленому законом. Такими органами, є Державна податкова служба, державна виконавча служба, органи внутрішніх справ, органи пожежного нагляду, санепідемстанція, виконавчі органи місцевих рад та інші. Відповідно до п. 2 ст. 78 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює контроль бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать місцевим бюджетам та за поданням органів стягнення, погодженим з фінансовими органами здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету. Органи Державного казначейства України готують платіжні документи і проводять повернення надміру та /або помилково сплачених до місцевих бюджетів платежів на підставі відповідних документів органів виконавчої влади, яким відповідно до закону надано право стягнення до бюджетів податків, зборів, інших платежів, погоджених з відповідними фінансовими органами (пп. 2.2. п. 2 Наказу Державного казначейства України від 04.11.02 №205 «Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів»).

Помилково перераховані кошти належать державі, і відповідні органи стягнення несуть відповідальність за їх надходження до бюджету. Наприклад, податкова інспекція (орган стягнення) приймає висновок про повернення зайво зарахованих коштів, і на підставі цього висновку кошти повертаються, а не на підставі будь-яких актів фінуправління.

На думку судової колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що фінансове управління не може нести відповідальність за дане порушення. Здійснення повернення коштів до відповідного бюджету, якщо вони дійсно були помилково зараховані до місцевого бюджету, має бути проведено відповідним органом за процедурою, передбаченою чинним законодавством України. Це підтверджується фактом повернення адмінштрафів з міського бюджету у сумі 174218,87 гривень. за 2006-07 рр. за висновками Державної податкової інспекції у м. Херсоні. Та обставина, що з березня 2008 року по лютий 2010 року фінуправлінням за власною ініціативою надсилались листи керівникам установ, які мають повноваження накладення, стягнення адміністративних штрафів, та які контролюють сплату штрафів до бюджету, здійснюють приймання та перерахування до бюджету платежів, не є доказом визнання позивачем своєї вини, оскільки надсилання таких листів є правом позивача, а не його обовязком, встановленим законом.

Позивач оскаржує пункт 11 вимоги КРУ, який передбачає усунення інших недоліків та порушень, відмічених в акті ревізії. Таке загальне формулювання даного пункту не дає можливості суду першої інстанції або судової колегії встановити факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, воно не зобов'язує позивача до вчинення конкретних дій, тому суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову в частині визнання нечинним пункту 11 вимоги.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до компетенції адміністративного суду відносяться спори із суб'єктом владних повноважень з приводу оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а акт ревізії є письмовим звітом, складеним в ході проведення ревізії, в якому уповноважені на те посадові особи фіксують фактичні дані, виявлені в ході перевірки по конкретним питанням, які є предметом дослідження, акт ревізії не може бути предметом оскарження. Метою документування ревізійних дій та їх результатів є надання власникові та іншим користувачам матеріалів ревізії, визначених законодавством, суттєвої, повної і обґрунтованої інформації про стан збереження і використання коштів, цінних паперів, матеріальних цінностей і нематеріальних активів, ведення бухгалтерського обліку і стану фінансової дисципліни, а також про обставини допущення, встановлення і розміри фінансових порушень. Позивач має право оскаржити дії ревізорів КРУ, які складали акт ревізії в порядку, передбаченому ст. 13 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», спочатку до начальника КРУ, а у разі незгоди з рішенням начальника вони можуть бути оскаржені у судовому порядку. Тому, в частині позовних вимог про оскарження акту ревізії, суд першої інстанції вірно закрив провадження.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст постанови виготовлений 07.11.2011 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький