Справа № 813/3853/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року № 813/3853/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

судді Потабенко В.А.,

судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Держаної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «РЕМЕРІСАВТОТРАНС», про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Держаної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №039770 від 04.10.2016 року (далі Постанова №039770 від 04.10.2016 року), винесену начальником управління Укртрансбезпеки у Львівській області ОСОБА_5

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що застосування до нього Постановою № 039770 від 04.10.2016 р. адміністративно-господарського штрафу згідно зі ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є протиправним, оскільки в розумінні ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» він не є перевізником із застосуванням вантажного автомобіля SCANIA 114L340, реєстраційний номер НОМЕР_1 (автомобіль, зазначений в оскаржуваній постанові). Покликається на те, що даний автомобіль 13 квітня 2016 року переданий позивачем в оренду на 4 роки ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «РЕМЕРІСАВТОТРАНС», згідно з Договором оренди транспортних засобів від 13.04.2016 року. Крім цього, зазначає, що Постанова про застосування про застосування адміністративно-господарського штрафу № 039770 від 04.10.2016 року не відповідає вимогам абз.4 ст.283 КУпАП, зокрема, в Постанові № 039770 від 04.10.2016 р. відсутня вказівка про порядок та строки її оскарження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях. Вважає, що рішення Укртрансбезпеки є правомірним та прийнятим на підставі підтверджених фактів. Зокрема покликається на те, що в ході перевірки 06 вересня 2016 року державними інспекторам було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САК 679632, де чітко зазначено, що транспортний засіб SCANIA 114L340, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_3, а тому позивач повинен відповідати за порушення законодавства про автомобільний транспорт, як власник транспортного засобу.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до положень ч.2 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. З огляду на вказані обставини та з урахуванням думки представників сторін розгляд справи продовжено за відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу автомобілю марки SCANIA 114L340, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - SCANIA ВС0958СР), зареєстрованого за ним відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 679632, виданого 04.05.2012 року Жовківським ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2016 року на автодорозі Н-08 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області проведено габаритно-ваговий контроль за допомогою пересувного габаритно-вагового комплексу, під час якого встановлено факт перевищення вагових парламентів водієм транспортного засобу SCANIA BС0958СР ОСОБА_6 Посадовими особами відповідача складено акт про перевищення транспортними засобами нормативно-вагових параметрів №0000706 від 06.09.2016 року, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до акту №0000706 від 06.09.2016 року в суму 1158, 50 євро, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 06.09.2016 року.

На підставі встановленого факту перевищення габариту та зазначених документів, державними інспекторами було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом АПД №009369 від 06.09.2016 року. Даним актом зафіксоване порушення транспортного законодавства України в частині «…надання послуг з перевезення великовагового вантажу без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень». Вимога щодо оформлення дозволу передбачена ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Перевіркою встановлено відсутність у водія автомобіля такого дозволу.

Судом встановлено, що вказані матеріали управлінням Укртранбезпеки в Дніпропетровській області були направлені управлінню Укртрансбезпеки у Львівській області для подальшого розгляду справи про порушення, за результати якого начальником управління Укртрансбезпеки у Львівській області ОСОБА_5 прийнято постанову №039770 від 04 жовтня 2016 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд керувався наступним.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05 квітня 2001 року, законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

За змістом ст.29 Закону України «Про дорожній рух» №3353-XII від 30 червня 1993 року до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч.3 ст.6 Закону «Про автомобільний транспорт», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п.п.2, 17 п.5 Положення).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п.8 Положення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

За визначенням у п. 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

У силу п. 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Таке ж положення міститься і у п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпеку та її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.48 Закону «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів, в т.ч. за відсутність документів передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Так, під час здійснення габаритно-вагового контролю посадовими особами відповідача встановлено порушення автомобільним перевізником вимог ст.48 Закону «Про автомобільний транспорт», що стало підставою для винесення Постанови про застосування про застосування адміністративно-господарського штрафу №039770 від 04.10.2016 року, однак, як вбачається з обставин справи, не зясовано на замовлення якого перевізника здійснювалося надання послуг з перевезення вантажів транспортним засобом SCANIA BС0958СР. Тому вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

За визначеннями наведеними в ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Таким чином, системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до ст. 1 «Правил дорожнього руху України».

Як підтверджується матеріалами справи, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «РЕМЕРІСАВТОТРАНС» укладено договір оренди транспортних засобів від 13.04.2016 року. Відповідно до умов даного договору, орендодавець ОСОБА_3 передав орендарю ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «РЕМЕРІСАВТОТРАНС» в тимчасове платне користування транспортні засоби терміном на 4 роки, а саме до 13.04.2020 року. Відповідно до Акту прийому-передачі майна до Договору оренди транспортних засобів від 13.04.2016 року, орендодавець передав орендарю ряд транспортних засобів, зокрема автомобіль марки SCANIA 114L340, тип Т3 сідловин тягач-Е, 2004 року випуску, шасі (кузов, рама) №XLEP4x7, реєстраційний номер НОМЕР_1 (автомобіль зазначений в оскаржуваній постанові).

З наведеного вбачається, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а його транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, а тому притягнення його до відповідальності, за порушення вимог цього закону є протиправними.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 як власник транспортного засобу вважається перевізником, суд вважає невмотивованими, оскільки, як вже зазначалося вище, згідно спеціального законодавства в сфері здійснення автомобільних вантажних перевезень, відповідальність за порушення правил недотримання вагових параметрів повинен нести саме перевізник, а не номінальний власних транспортного засобу.

Таким чином, відповідач суб'єкт владних повноважень у випадку, що були предметом судового дослідження, діяв без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваної постанови.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкти владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що позов належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 039770 від 04.10.2016 року, винесену начальником управління Укртрансбезпеки у Львівській області ОСОБА_5

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Держаної служби України з безпеки на транспорті в користь ОСОБА_3 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. сплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Сакалош В.М.

Суддя Потабенко В.А.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 18 травня 2017 року.