Справа № 823/607/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року справа № 823/607/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Рідзеля О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області до Камянської міської ради Черкаської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області (далі позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Камянської міської ради Черкаської області (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії щодо невнесення на розгляд пленарного засідання сесії Камянської міської ради Черкаської області звернення регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під обєктом приватизації, яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а;

зобовязати Камянську міську раду Черкаської області у встановлений чинним законодавством України термін видати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під обєктом приватизації, яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як орган, уповноважений на здійснення повноважень власника земельних ділянок державної власності, на яких розташовані обєкти, що підлягають приватизації неодноразово звертався до відповідача із клопотаннями щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку у власність під обєктом приватизації незавершеного будівництва державної власності групи Д 30-квартирного житлового будинку для малосімейних за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а. Проте, вказані клопотання на розгляд пленарного засідання ради внесені не були. Листами позивача було повідомлено, що оскільки нерухоме майно, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці є обєктом незавершеного будівництва, тому згідно з вимогами Цивільного кодексу України, до введення вказаного обєкту в експлуатацію Фонд державного майна не може оформити земельну ділянку на праві власності.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримував повністю, позов просив задовольнити, та пояснив, що відповідачем не враховано, що згідно з вимогами Закону України «Про приватизацію державного майна» та Закону України «Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва» позивач здійснює повноваження власника земельної ділянки державної власності, на якій розташовано обєкт, що підлягає приватизації. Відповідно до положень вказаних законів обєктом приватизації може бути обєкт незавершеного будівництва разом із земельною ділянкою, на якій він розміщений. Оскільки позивачем було прийнято рішення про приватизацію такого обєкту, разом із земельною ділянкою, на якій він розміщений та яка знаходиться в межах населеного пункту м. Камянка, Черкаська область, він звернувся до органу місцевого самоврядування Камянської міської ради Черкаської області, як до субєкту землеустрою, якому положеннями Закону України «Про землеустрій» та Земельного кодексу України надано повноваження надавати дозвіл на розробку документації із землеустрою.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, явку свого представника в судові засідання не забезпечував.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні. Однак, у звязку з прибуттям у судове засідання, призначене на 12.05.2017 не всіх осіб, які беруть участь у справі, суд виніс усну ухвалу, згідно якої вирішив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювати фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

15.07.2005 регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області (Продавець за договором) та фізична особа громадянин України ОСОБА_1 (Покупець за договором) уклали Договір купівлі-продажу, за умовами п. 1.1. якого Продавець взяв на себе зобовязання передати у власність Покупця обєкт незавершеного будівництва державної власності 30-квартирний житловий будинок для малосімейних ВАТ «Кам'янський машинобудівний завод» за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а, а Покупець зобовязався прийняти обєкт і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Проте, у звязку з невиконанням Покупцем умов вказаного Договору, передбачених чинним законодавством України щодо переоформлення прав забудовника на обєкт приватизації та незавершення будівництва житлового обєкту, рішенням господарського суду Черкаської області від 19.05.2015 у справі №925/190/15 договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва об'єкта державної власності укладений 15.07.2005 між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та ОСОБА_1, посвідчений 15.07.2005 державним нотаріусом Кам'янської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №1183 розірвано та зобовязано ОСОБА_1 повернути об'єкт незавершеного будівництва державної власності 30-квартирний житловий будинок, розташований за адресою: Черкаська область, м. Кам'янка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а, вартістю 1 000 грн (одна тисяча гривень), який є предметом договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва об'єкта державної власності укладений 15.07.2005 між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та ОСОБА_1, посвідчений 15.07.2005 державним нотаріусом Кам'янської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №1183, до сфери управління Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаської області. Рішення господарського суду Черкаської області набрало законної сили 05.06.2015.

Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна (а. с. 17) балансоутримувачем вказаного державного майна є товариство з обмеженою відповідальністю «Кам'янський машинобудівний завод», субєктом управління, який здійснює управління цим майном є Фонд державного майна України.

В подальшому, згідно з наказом від 15.03.2016 №3 НБ «Про прийняття рішення щодо приватизації обєкта групи Д разом із земельною ділянкою» позивачем прийнято рішення про приватизацію обєкта незавершеного будівництва державної власності групи Д 30-квартирний житловий будинок для малосімейних, разом із земельною ділянкою, за адресою: 20800, Черкаська область, м. Кам'янка, вул. Леніна, 10а та визначено спосіб приватизації аукціон.

30.06.2016 за вихідним №05-03-3249 позивач звернувся до Камянської міської ради Черкаської області з листом разом із додатками, в якому, зокрема, виклав клопотання щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку під вказаним обєктом приватизації.

У відповідь на вказане клопотання листом від 11.08.2016 № 508/06-05 за підписом міського голови Камянської міської ради відповідач повідомив позивача, що для вирішення питання щодо надання дозволу на відведення у власність земельної ділянки позивачеві необхідно виконати вимоги ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України, а саме ввести вказане майно в експлуатацію та зареєструвати права власності на нього.

Не погоджуючись із наданою відповіддю, позивач повторно звернувся до відповідача з листом від 08.09.2016 за вихідним №05-03-4589, в якому зазначив, що його клопотання не було розглянуто на пленарному засіданні Кам'янської міської ради, що суперечить положенням, закріпленим в п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Також в зазначеному листі позивач послався на вимоги п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», якими передбачено, що у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна державної власності. Тому, оскільки об'єкт незавершеного будівництва 30-квартирний житловий будинок, розташований за адресою: Черкаська область, м. Кам'янка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а перебуває у державній власності, позивач звернувся до відповідача, як до субєкта, до повноважень якого належить вирішення питання надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

28.09.2016 відповідач листом за вихідним №616/06-05 знову повідомив позивача, що оскільки земельна ділянка, з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту технічної документацію на яку, знаходиться під обєктом незавершеного будівництва, позивач не може оформити право власності на неї, знову пославшись на приписи ст. 331 Цивільного кодексу України.

05.10.2016 позивач втретє звернувся з клопотанням до відповідача за вихідним № 05-03-5074 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою під вказаним обєктом приватизації, пославшись на обставини, викладені в листах від 30.06.2016 № 05-03-3249 та від 08.09.2016 №05-03-4589.

Відповідь на звернення позивача від 05.10.2016 №616/06-05 відповідач надав листом від 21.03.2017 189/06-05, в якому зазначив, що лист від 05.10.2016 №616/06-05 було розглянуто спеціалістами міської ради та на засіданні комісії міської ради по питанню погодження документів для одержання дозволу на проектування, відведення та надання в оренду землі, будівництво та розгляд земельних питань на території м. Кам'янка та повідомлено позивача, що Фонд державного майна як власник обєкту незавершеного будівництва не може оформити земельну ділянку на праві власності.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, про таке.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приватизація земельних ділянок, на яких розташовані обєкти незавершеного будівництва, здійснюється на підставі вимог Закону України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва» від 14.09.2000 № 1953-III (далі Закон № 1953-III), положеннями якого передбачено, що покупці обєктів незавершеного будівництва можуть придбати разом із обєктами незавершеного будівництва земельні ділянки, на яких розташовані такі об'єкти ( ст. ст. 2 3).

Рішення про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва приймаються Фондом державного майна України, його регіональними відділеннями, органами приватизації в Автономній Республіці Крим (далі органи приватизації) на підставі переліку об'єктів, що підлягають приватизації (ч. 1 ст. 4 Закону № 1953-III).

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до пп. 5.1. п.5. Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 № 678 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.06.2012 за № 935/21247 (далі Положення № 935/21247) регіональне відділення відповідно до покладених на нього завдань та в межах повноважень, делегованих Фондом приймає рішення про приватизацію державного майна, у тому числі разом із земельними ділянками, на підставі переліків обєктів, що підлягають приватизації, затверджених Фондом та здійснює продаж державного майна у процесі його приватизації.

Судом встановлено, що позивачем, як органом приватизації в розумінні Закону № 1953-III, було прийнято рішення щодо приватизації об'єкту незавершеного будівництва державної власності 30-квартирний житловий будинок за адресою: Черкаська область, м. Кам'янка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а, разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, про що було видано відповідний наказ від 15.03.2016 №3-НБ (а. с. 12).

Статтею 13 Закону № 1953-III визначено, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, виникає після одержання державного акта на право власності на землю, який видається покупцеві за умови сплати ним ціни продажу земельної ділянки.

Державний акт на право власності на землю підлягає реєстрації відповідно до законодавства.

Частиною 9 статті 122 Земельного кодексу України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року (далі ЗК України) визначено, що державні органи приватизації здійснюють продаж земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

Згідно з пп. 5.1. п.5. Положення № 935/21247 регіональне відділення відповідно до покладених на нього завдань та в межах повноважень, делегованих Фондом у сфері розпорядження земельними ділянками державної власності:

здійснює повноваження власника земельних ділянок державної власності, на яких розташовані обєкти, що підлягають приватизації;

здійснює повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної власності, на яких розташовані обєкти, що підлягають приватизації;

приймає рішення про внесення земельних ділянок державної власності, на яких розташовані обєкти, що підлягають приватизації, до статутного капіталу господарських товариств;

здійснює конкурсний відбір виконавців робіт із землеустрою, якщо виступає замовником робіт із землеустрою, у випадках, визначених законодавством;

укладає договори на проведення робіт із землеустрою, коли виступає замовником робіт із землеустрою.

Відповідно до п.69 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 25.12.2015 № 1127 для державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, що підлягає приватизації, подаються:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом (крім випадків, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли за рішенням державного органу приватизації продаж обєкта незавершеного будівництва здійснюється під розбирання без земельної ділянки);

2) копія наказу Фонду державного майна про включення обєкта незавершеного будівництва до переліку обєктів державної власності, що підлягають приватизації;

3) копія наказу державного органу приватизації про прийняття рішення про приватизацію такого обєкта;

4) технічний паспорт на обєкт незавершеного будівництва.

Водночас при розгляді питання стосовно визначення документів, якими посвідчуються речові права на земельні ділянки, суд зазначає, що поряд із законодавством з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно слід керуватися положеннями спеціального законодавства України у сфері земельних відносин.

Так, ст. 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Підпунктом «а» п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI (далі Закон № 5245-VI) встановлено, що у державній власності, зокрема, залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна державної власності.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 5245-VI встановлено, що державна реєстрація права держави на земельні ділянки, зазначені у пункті 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

За даними офіційної сторінки публічної кадастрової карти України (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta) та її роздруківки, наявної в матеріалах справи судом встановлено, що відомості про земельну ділянку під обєктом незавершеного будівництва державної власності 30-квартирним житловим будинком для малосімейних та знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а, до Державного земельного кадастру не внесені.

У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пункті 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються у межах населених пунктів сільськими, селищними, міськими радами (п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 5245-VI).

Одночасно, суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13.

Абзацом 2 частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі вищевикладеного, та з огляду на вимоги п. «д» ст. 12 ЗК України, яким передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить організація землеустрою вбачається, що відповідач є тим субєктом, до повноважень, якого належить вирішення питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку під вказаним обєктом приватизації.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 2.05.1997 № 280/97 ВР (далі Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Проте, всупереч вимог Закону № 280/97-ВР відповідач численні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під обєктом приватизації, яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а у визначеному Законом № 280/97-ВР порядку на пленарному засіданні не розглянув.

Одночасно, суд зазначає, що невчинення Камянською міською радою Черкаської області відповідних дій, які відповідач був зобовязаний вчинити згідно з вимогами діяючого законодавства України є бездіяльністю.

Тому, враховуючи предмет та підстави позову, суд зазначає, що позивач звертаючись до суду із позовною вимогою визнати протиправними дії щодо невнесення на розгляд пленарного засідання сесії Камянської міської ради Черкаської області звернення регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки під обєктом приватизації, фактично оскаржує бездіяльність Камянської міської ради Черкаської області.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, суд, з огляду на критерії оцінки дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, дійшов до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Камянської міської ради Черкаської області щодо невнесення на розгляд пленарного засідання сесії Камянської міської ради Черкаської області звернення регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під обєктом приватизації, яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а.

Щодо позовної вимоги зобовязати Камянську міську раду Черкаської області у встановлений чинним законодавством України термін видати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під обєктом приватизації, яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а, суд зазначає про таке.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

А тому з огляду на наведене вище, суд зазначає, що згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_2 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10 встановлено, що з огляду на норми Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Оскільки, вищевказаними вимогами нормативно-правових актів України передбачено вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою реалізується шляхом розгляду на пленарному засіданні відповідного колегіального органу місцевого самоврядування, втручатися в його управлінську діяльність суд позбавлений повноваження, а позовна вимога зобовязати відповідача надати відповідний дозвіл не підлягає задоволенню.

Разом з цим відповідно до ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи, що під час розгляду справи суд встановив протиправність дій відповідача щодо невнесення на розгляд пленарного засідання сесії Камянської міської ради Черкаської області звернення регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під обєктом приватизації, яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а, керуючись вимогами ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд з метою повного захисту права, свобод та інтересу позивача, дійшов до висновку, вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Згідно правової позиції, яка викладена Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 24 січня 2006 року за результатами перегляду за винятковими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 17 серпня 2005 року у справі № 9/175-04 за позовом АКБ «Мрія» до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання неправомірною позапланової комплексної перевірки, звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Правову позицію щодо можливості обрання самим судом іншого способу захисту порушеного права позивача, у разі, якщо позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, підтримано Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України і у постанові від 20 квітня 2010 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові до відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», приватної фірми «Орнатус» про зобов'язання вчинити певні дії. Зокрема, в зазначеній постанові Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що суд, пославшись на обрання позивачем неправильного способу захисту публічних інтересів держави, не врахував, що правила частини 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Тому, суд дійшов до висновку, що для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, необхідно зобов'язати Камянську міську раду Черкаської області розглянути заяву регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки в порядку, встановленому діючим законодавством України.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись статтями 14, 41, 86, 128, 159-163, 167, 185-187, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Камянської міської ради Черкаської області щодо внесення на розгляд пленарного засідання сесії Камянської міської ради Черкаської області звернення регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під обєктом приватизації, яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а.

Зобовязати Камянську міську раду Черкаської області розглянути заяву регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під обєктом приватизації, яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Героїв Майдану (Леніна), 10а в порядку, встановленому діючим законодавством України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель