Справа № 820/785/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 травня 2017 р. № 820/785/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - Вернигора О.В.,

представника відповідача - Коваленко Л.Д.,

представника відповідача - Кірноса А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просить суд:

- скасувати наказ на проведення планової перевірки № 13 від 11.01.2017 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення № 000030401 від 17.03.2017 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року;

- скасувати податкове повідомлення - рішення № 4 від 17.03.2017 року.

В обґрунтування позову вказано, що податкові повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року, №000030401 від 17.03.2017, № від 17.03.2017 року , № від 17.03.2017 року, № від 17.03.2017 року згідно до якого застосовано штрафну санкцію в сумі 510,0грн., № від 17.03.2017р. прийнято на підставі перевірки, що проведена з порушеннями вимог чинного законодавства, посадові особи ДПІ діяли при проведенні перевірки не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порушення, що зазначені в акті перевірки взагалі відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини, в яких зазначили, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Головним управлінням ДФС у Харківській області в період з 23.01.2017 по 17.02.2017 була проведена перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК" за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 року, відповідно до наказу начальника Головного управління ДФС у Харківській області №13 від 11.01.2017 року.

24.02.2017 року ТОВ «ДІСІ ЛІНК» отримано акт планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року.

У висновках акту планової виїзної документальної перевірки №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року відповідачем зазначено наступні порушення:

- ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», П(С)БО 16 «Витрати», П(С)БО 9 «Запаси», П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість», п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст.139 Податкового кодексу України, встановлено заниження ТОВ «ДІСІ ЛIHK» податку на прибуток на загальну суму 4347589,0грн., у т.ч. за 2015 рік в сумі 3012081,грн.., за 1 квартал 2016 року на суму 257580,0грн., за півріччя 2016 року на суму 555042,0грн., за три квартали 2016 року на суму 522886,0грн.

- п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3. п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит у загальній сумі 1088307,0грн. за перевірений період та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту з ПДВ за вересень 2016 року в сумі 824090,0грн.

- п.201.10 ст.201, п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим застосовується штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до них в ЄРПН у розмірі 16464,93грн.

- Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995р. №436/95-ВР за порушення вимог п.2.6 Положення №637 застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за не оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої cyми 27500000,0грн.

- Пункту 9-5 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік единого внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», чим занижено нарахування єдиного внеску за 2015 рік на загальну суму 243980,07грн. ТОВ «ДІСІ ЛІНК» дану помилку було самостійно відкориговано у грудні 2015 року (звіт від 15.01.2016р. №) на загальну суму 243980,07грн.

- Згідно п. 121.1 ст.121. незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510.0грн.

До Управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Харківській області ТОВ «ДІСІ ЛІНК» було спрямовано скаргу на протиправні дії посадових осіб ГУ Головного управління ДФС у Харківській області від 28.02.2017р. з проханням з'ясувати питання де саме знаходились під час проведення перевірки посадові особи контролюючого органу.

ТОВ «ДІСІ ЛІНК» не погодившись з висновками акту перевірки були подані письмові заперечення на акт планової виїзної документальної перевірки.

Головне управління ДФС у Харківській області листом від 14.03.2017р. №2120/10/20-40-14-01-17 повідомлено про розгляд заперечень. За результатами розгляду заперечень висновки акту планової виїзної документальної перевірки залишено без змін.

На підставі акта планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01 -08/31799566 від 24.02.2017 року Головним управління ДФС у Харківській області було прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- № від 17.03.2017 року згідно до якого донараховано податок на прибуток в розмірі 4251513,0грн., в т.ч. за основним платежем 3644458,0грн., за штрафними санкціями 607055,0грн.;

- №000030401 від 17.03.2017 року згідно до якого донараховано податок на додану вартість в розмірі 330271,25грн., в т.ч. основного платежу 264217,0грн., за штрафними санкціями 66054,24грн.;

- № від 17.03.2017 року згідно до якого зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 824090грн.;

- № від 17.03.2017 року згідно до якого застосовано штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки в сумі 137500000,0грн.

- № від 17.03.2017 року згідно до якого застосовано штрафну санкцію в сумі 510,0грн.

- № від 17.03.2017р. згідно до якого було застосовано штрафну санкцію по єдиному внеску на соціальне страхування в сумі 68479,43грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із наступними змінами та доповненнями, податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року, згідно якого донараховано податок на прибуток підприємств, суд зазначає наступне.

В податковому повідомленні - рішенні № від 17.03.2017 року зазначено, що порушені п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст.139 ПК України, П(С)БО 16 «Витрати», П(С)БО 9 «Запаси», П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість».

Відповідачем в акті планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року та податковому повідомленні - рішенні № від 17.03.2017 року, не зазначено з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, які саме статті пункти та підпункти законодавчих актів порушено ТОВ «ДІСІ ЛІНК», а саме П(С)БО 16 «Витрати», П(С)БО 9 «Запаси», П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість».

Крім того, податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року містить суму грошового зобов'язання за основним платежем 3644458,0грн., що жодним чином не відноситься до суми грошового зобов'язання, яка донарахована згідно з актом перевірки №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року.

Актом перевірки донараховано суму податку на прибуток підприємств в розмірі 4347589,0грн., що не відповідає сумі грошового зобов'язання визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 17.03.2017р.

Суд зазначає, що «Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. №727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015р. за №1300/27745 (далі по тексту - Порядок №1300/27745) внесення жодних змін до актів перевірок не передбачено.

А отже, податковий орган при прийнятті податкового повідомлення - рішення № від 17.03.2017р. діяв з порушенням вимог чинного законодавства України.

В пункті 1 висновку зазначено, що перевіркою встановлено порушення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», П(С)БО 16 «Витрати», П(С)БО 9 «Запаси», П(С)БО 10 Дебіторська заборгованість.

Відповідно до п.п.1 п.5 розділу ІІІ Порядку №1300/27745 висновок акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином:

1) зазначається опис виявлених перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого докладено на контролюючі органи, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень;

На порушення п.п.1 п.5 розділу ІІІ «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», у п.1 висновку акту перевірки не зазначено пункти та підпункти, статті законодавчих актів, які на думку перевіряючих були порушені.

Крім того, відповідно до п.п.4. п.5 розділу ІІІ Порядку №1300/27745, в акті документальної перевірки не допускається визначення виду і розміру штрафних (фінансових) санкцій за встановлені порушення.

На порушення п.п.4 п.5 розділу III Порядку №1300/27745, в акті перевірки визначено вид і розмір штрафних санкцій, а саме в пункті 4 висновку зазначено про те, що відповідно до п.1 Указу Президента України №436/95 від 12.06.1995р. застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за не оприбуткування в касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

На порушення п.п.4 п.5 розділу III Порядку №1300/27745, в акті перевірки визначено вид і розмір штрафних санкцій, а саме в пункті 3 висновку зазначено про те, що за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних буде застосовано штрафну санкцію в розмірі 16464,93грн.

На порушення п.4.5 розділу III Порядку №1300/27745, в акті перевірки визначено вид і розмір штрафних санкцій, а саме в пункті 6 висновку зазначено про те, що до ТОВ «ДІСІ ЛІНК» за ненадання оригіналів документів буде застосовано штрафну санкцію в розмірі 510,0грн.

Щодо порушення вимог П(С)БО №16 «Витрати», Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні», а також п.п.134,1.1 н.134.1 ст.134 Податкового кодексу України стосовно нереальності укладених угод і постачальниками товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово - господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення.

На порушення п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, в акті перевірки не зазначено з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, які саме статті пункти та підпункти законодавчих актів порушено ТОВ «ДІСІ ЛІНК», а саме П(С)БО «Витрати» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо порушення ТОВ «ДІСІ ЛІНК» п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

На думку перевіряючих, що викладена в акті планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року, відсутній факт реального вчинення господарських операцій з контрагентами - постачальниками товарів - ТОВ «Інвестиції й інновації», ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12, ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_15, ФОП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17, ФОП ОСОБА_18, ФОП ОСОБА_19, підприємство ТОВ «ДІСІ ЛІНК» позбавляється права на включення витрат по придбанню товару у контрагентів до складу собівартості.

Відповідно до абз.5 п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, контролюючим органам забороняється використовувати акт перевірки, як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення - рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 Кодексу.

Доказів того, що за результатами перевірки ТОВ «Інвестиції й інновації» приймались податкові повідомлення - рішення відповідачем не надано.

А отже, на порушення п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, контролюючим органом в акті перевірки використано, як доказ податкову інформацію по ТОВ «Інвестиції й інновації» податкове повідомлення - рішення за якою не приймалось.

Чинне законодавство України не містить такого поняття, як нереальність укладених угод.

Фахівцями контролюючого органу фактично було визнано недійсними договори поставки, що укладені з ТОВ «Інвестиції й інновації», ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12, ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_15, ФОП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17, ФОП ОСОБА_18, ФОП ОСОБА_19

При цьому фахівцями відповідача не враховується приписи акта цивільного законодавства України, викладені в частині 1 статті 204 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), згідно з якими правочин є і правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 і Цивільного кодексу. Оскільки в акті перевірки не було наведено конкретних фактів порушення вказаних статей то можна вважати, що фахівцями податкового органу не доведена недійсність правочину, яка встановлена законом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена Законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним тільки судом.

Відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним і про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину можуть бути заявлені, як однією із сторін правочину, так і іншою зацікавленою особою, права і законні інтереси якої порушені здійсненням правочину.

Таким чином, навіть за ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в дохід держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Даний висновок зокрема було викладено й у постанові Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 року №К/9991/50722/12.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань податкових органів є здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право податкових органів самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, що вказані платником податків в податкових деклараціях.

А отже, висновки контролюючого органу про нереальність укладених угод суперечать приписам чинного законодавства України.

Вимоги до оформлення первинних документів викладені у ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Даним Законом сформульовані правила бухгалтерського обліку та вимоги до оформлення документів.

Так, відповідно до п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивачем, на підтвердження правильності оформлення взаємовідносин з контрагентами, до суду надано договори, прибуткові накладні, рахунки - фактури, товарно - транспортні накладні, платіжні доручення та виписки банку, які містять всі необхідні реквізити, що встановлені вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Також податковим органом було зазначено про необхідність застосування в діяльності ТОВ «ДІСІ ЛІНК» дорожніх листів вантажного автомобіля.

Стосовно ж застосування подорожніх листів суд зазначає наступне.

14.08.2011 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень». Цим законом видалено з ряду законодавчих актів термін «дорожній лист» та вимоги шодо необхідності його перевірки. Також дано вказівку Кабміну привести у відповідність до цього закону свої документи.

Наказ Державного комітету статистики України №74 від 17.02.1998р., яким були затверджені форми подорожних листів та в якому зазначалось про обов'язковість їх застосування втратив чинність 19.03.2013р.

Отже, зазначаючи про необхідність застосування дорожніх листів, відповідач діяв без урахування чинного законодавства України.

Враховуючи вищенаведене, порушення, що встановлені податковим органом є безпідставними та недоведеними, при проведенні перевірки та складанні акту перевірки податковий орган діяв з порушенням норм чинного законодавства, порушення П(С)БО 16 «Витрати», Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу Україні з боку ТОВ «ДІСІ ЛІНК» відсутні.

Щодо порушення вимог П(С)БО №16 «Витрати», Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні», а також ст.134 Податкового кодексу України (стосовно уцінки ТМЦ) ТОВ «ДІСІ ЛІНК», суд зазначає наступне.

На сторінці 30 акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року контролюючий орган зазначає про наявні на думку перевіряючих порушення вимог чинного законодавства по уцінці товарів. При цьому в якості порушень контролюючим органом було зазначено - «Таким чином, ТОВ «ДІСІ ЛІНК» у порушення вимог П(С)БО 16, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.134 Податковою кодексу України занижено об'єкт оподаткування з податку на прибуток за півріччя 2016 року на суму 213грн., за 3 квартали 2016 року на суму 147929грн.

Відповідно до п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово - господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення.

На порушення п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, в акті перевірки не зазначено з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, які саме статті пункти та підпункти законодавчих актів порушено ТОВ «ДІСІ ЛІHK», а саме П(С)БО «Витрати» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, на сторінці 29 акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року, контролюючим органом було зазначено про наявне на його думку порушення Положення про порядок уцінки і реалізації продукції, що залежалась.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Констигуцією та законами України.

Суд зазначає, що зміна ціни товарів проводилась постачальниками ТОВ «ДІСІ ЛІHK» згідно до протоколів зміни ціни товарів та актів зміни ціни товарів.

Податковий кодекс України допускає наступний за поставкою товарів перегляд ціни товару.

Відповідно до п. 192.1 ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, і складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- TOB «МТІ» (код 13669756, м.Київ) відповідно до протоколу зміни ціни товарів від 30.09.2016р. змінено ціну товарів на 27298,50 грн. та відкориговано загальну суму поставки на 27298,50грн., ПДВ 5459,70грн. ТОВ «МТІ» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

- ТОВ «СВП плюс» (код 37244754. м.Київ) відповідно до протоколу зміни ціни товарів від 23.09.2016 р. змінено ціну товарів на 1646,67 грн. та відкориговано загальну суму поставки на 1646,67 грн., ПДВ 329,33 грн. ТОВ «СВП плюс» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

- ТОВ «СВП плюс» (код 37244754, м.Київ) відповідно до протоколу зміни ціни товарів від 19.09.2016р. змінено ціну товарів на 155,0грн. та відкориговано загальну суму поставки на 155,0грн., ПДВ 31,0грн. ТОВ «СВП плюс» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

- ТОВ «СВП плюс» (код 37244754, м.Київ) відповідно до протоколу зміни ціни товарів від 15.08.2016р. змінено ціну товарів на 71,67 грн. та відкориговано загальну суму поставки на 71,67 грн., ПДВ 14,33 грн. ТОВ «СВП плюс» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України.

- ТОВ «Еврокоммерз юкрейн» (код 38781974. м.Київ) відповідно до протоколу зміни ціни товарів від 28.04.2016р. змінено ціну товарів на 595,02грн. та відкориговано загальну суму поставки на 595,02грн., ПДВ 119,004грн. ТОВ «Еврокоммерз юкрейн» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України.

- TOB «ASBIS - Україна» (код 25274129, м.Київ) відповідно до акту зміни ціни товарів від 15.04.2016р. змінено ціну товарів на 11568грн. та відкориговано загальну суму поставки на 11568грн., ПДВ 1943грн. TOB «ASBIS - Україна» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

- TOB «ASBIS- Україна» (код 25274129, м.Київ) відповідно до акту зміни ціни товарів від 20.05.2016р. змінено ціну товарів на 2250,0грн. та відкориговано загальну суму поставки на 2250,0грн., ПДВ 375грн. ТОВ «ASBIS - Україна» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

- TOB «ASBIS- Україна» (код 25274129 м.Київ) відповідно до акту зміни ціни товарів від 30.05.2016р. змінено ціну товарів на 7499,0грн. та відкориговано загальну суму поставки на 7499,0грн., ПДВ 1249,83грн. ТОВ «ASBIS - Україна» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

- TOB «ASBIS - Україна» (код 25274129, м.Київ) відповідно до акту зміни ціни товарів від 04.08.2016р. змінено ціну товарів на 5600,0грн. та відкориговано загальну суму поставки на 5600,0грн.. ПДВ 933,33грн. TOB «ASBIS - Україна» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

- ТОВ «ASBIS-Україна» (кол 25274129, м.Київ) відповідно до акту зміни ціни товарів від 25 08.2016р. змінено ціну товарів на 2100,0грн. та відкориговано загальну суму поставки на 2100,0 грн„ ПДВ 350,0 грн. ТОВ «ASBIS-Україна» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог її. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України.

- ТОВ «ASBIS Україна» (код 25274129, м.Київ) відповідно до акту зміни ціни товарів від 13.05.2016р. змінено ціну товарів на 13099,0грн. та відкориговано загальну суму поставки на 13099,0 грн., ПДВ 2183,17 грн. ТОВ «ASBIS - Україна» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п. 192.1 сі. 192 І Іодаткового кодексу України.

ТОВ «Астрея - XXI» (код 32436779, м.Харків) відповідно до протоколу зміни ціни товарів від 10.06.2016 р. змінено ціну товарів на 933,78грн. та відкориговано загальну суму поставки на 933,78 грн„ ПДВ 155,63 грн. ТOB «Астрея - XXI» був складений розрахунок коригування до податкової накладної з ПДВ, який був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому порядку, відповідно до вимог п, 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Посилання на первинний документ стосовно уцінки товару по тексту акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року відсутнє, не зазначено уцінка якого саме товару була проведена, в якому періоді та на яку суму був уцінений товар. Не наведено посилання на жодний первинний документ товар за яким був уцінений.

В порушення п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745 відповідачем в акті перевірки взагалі не зазначено первинні документи по уцінці товару, не зазначено які саме товари уцінювались, в якому періоді та на яку вартість уцінювався товар.

А отже, порушення вимог П(С)БО 16 «Витрати», ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ст.134 ПК України у ТОВ «ДІСІ ЛІНК» відсутні.

Щодо порушення вимог П(С)БО №16 «Витрати». Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також ст.134 Податкового кодексу України (стосовно придбання пакувального матеріалу у ТОВ «ХАСК») суд зазначає наступне.

На сторінці 33 акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року контролюючим органом було зазначено «Таким чином, ТОВ «ДІСІ ЛІНК» у порушення вимог П(С)БО 16, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.134 Податкового кодексу України».

Відповідно до п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово - господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення.

В порушення п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745 відповідачем в акті перевірки не зазначено з посиланням на конкретні пункти і статгі законодавчих актів, які саме статті пункти та підпункти законодавчих актів порушено ТОВ «ДІСІ ЛІНК», а саме П(С)БО «Витрати» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Стосовно пов'язаності з отриманням доходу у перевіряємий період придбання стретч - плівки, логотипів, термоетикетки та іншого пакувального матеріалу суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що до складу витрат включаються витрати підприємства у відповідності до вимог П(С)БО, зокрема відповідно до П(С) БО №16 "Витрати".

Термоплівка, етикетка, пакувальний матеріал віднесені до складу витрат на збут до звіту на фінансові результати. Бухгалтерський облік не пов'язує право на включення витрат на придбання пакувальних матеріалів до складу витрат на збут з отриманням доходу.

Відповідно до п.19 П(С)БО «Витрати», витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг); витрати на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов'язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно - експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов Договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства.

З пояснень позивача вбачається, що термоплівка, етикетка, пакувальний матеріал використані у власній господарській діяльності ТОВ «ДІСІ ЛІНК», а саме використано на пакування товарів, які відправляються покупцям перевізниками, "Новою поштою" та власним автотранспортом, для передпродажної підготовки товарів. Товари пакуються у гофроящики, замотуються плівкою та стретч - плівкою з метою уникнення бою дорогого товару та уникнення крадіжок під час транспортування транспортними службами.

Обсяг реалізації товарів ТОВ «ДІСІ ЛIHK» є значним, про що свідчать дані податкової звітності.

Позивачем до суду було надано первинні документи на придбання товару у TOB «ХАСК», які відповідають всім вимогам до первинних документів, встановлених ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

А отже порушення вимог чинного законодавства при придбанні товару у ТОВ «ХАСК» відсутні.

Щодо порушення вимог П(С)БО №16 «Витрати», Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України (стосовно придбання послуг) суд зазначає наступне.

На сторінці 33 акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року контролюючим органом було зазначено «Таким чином, ТОВ «ДІСІ ЛІНК» у порушення вимог П(С)БО 16, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.134 Податкового кодексу України».

Відповідно до п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

ТОВ «ДІСІ ЛІНК» визначено об'єкт оподаткування у відповідності до вимог П(С)БО та Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово - господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої шштено це порушення.

На порушення п.п.2 п.4 розділу ІІІ Порядку №1300/27745, в акті перевірки не зазначено з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, які саме статті пункти та підпункти законодавчих актів порушено ТОВ «ДІСІ ЛІНК», а саме П(С)БО «Витрати» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо придбання рекламних послуг у ТОВ «Арілл», суд зазначає наступне.

Відповідно до п.19 П(С)БО «Витрати», витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг).

Податкова декларація з податку на прибуток підприємства базується на даних звіту про фінансові результати, а отже бухгалтерського обліку підприємства. Правила ведення бухгалтерського обліку витрат викладені у П(С)БО №16 «Витрати».

Як вище зазначено відповідно до пункту 19 П(С)БО «Витрати» до складу витрат на збут включаються витрати на рекламу (маркетинг).

Отримання послуг підтверджується актами виконаних робіт, оформлених у відповідності до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні».

Щодо придбання послуг з організації конференції у ТОВ «Тревеліна», суд зазначає наступне.

Відповідно до п.19 П(С)БО «Витрати», витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг); витрати на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов'язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно- експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

До складу витрат на збут у торговельних організаціях включаються витрати обігу, за винятком витрат, наведених у пунктах 18, 20 і 27 цього Положення (стандарту).

Податкова декларація з податку на прибуток підприємства базується на даних звіту про фінансові результати, а отже бухгалтерського обліку підприємства. Правила ведення бухгалтерського обліку витрат викладені у П(С)БО №16 «Витрати».

Як вище зазначено відповідно до пункту 19 П(С)БО «Витрати» до складу витрат на збут включаються інші витрати пов'язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

З пояснень позивача вбачається, що ТОВ «ДІСІ ЛIHK» для своїх найбільших та найкращих клієнтів - покупців товару організовано конференцію на Шрі-Ланці, яка організована ТОВ «Тревеліна». Організація даної конференції мала і зв'язок з господарською діяльністю. З результатами 2016 року, обсяг доходу від реалізації продукції зріс майже удвічі.

Отримання послуг підтверджується актами виконаних робіт, рахунками (інвойсами) оформлених у відповідності до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні».

Щодо придбання послуг у ФОП ОСОБА_20 суд зазначає наступне.

Відповідно до п.19 П(С)БО «Витрати», витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування.

TOB «ДІСІ ЛIHK» є виробником системних блоків комп'ютерних, має сертифікат відповідності та зареєстровану торгову марку «DC».

До складу витрат включаються витрати підприємства у відповідності до вимог П(С)БО, зокрема відповідно до П(С) БО №16 "Витрати".

Витрати на сервісне обслуговування та гарантійний ремонт комп'ютерної техніки за договором укладеним з ФОП ОСОБА_20

Отримання послуг підтверджується актами виконаних робіт, оформлених у відповідності до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні».

А отже, висновки відповідача про порушення вимог П(С)БО 16 «Витрати» TOB «ДІСІ ЛIHK» є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Щодо придбання послуг у ФОП ОСОБА_21 суд зазначає наступне.

Відповідно до п.19 П(С)БО «Витрати», витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг); витрати на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов'язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно- експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

До складу витрат на збут у торговельних організаціях включаються витрати обігу, за винятком витрат, наведених у пунктах 18. 20 і 27 цього Положення (стандарту).

Відповідно до п.19 П(С)БО «Витрати», витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг); витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг).

Податкова декларація з податку на прибуток підприємства базується на даних звіту про фінансові результати, а отже бухгалтерського обліку підприємства. Правила ведення бухгалтерського обліку витрат викладені у П(С)БО №16 «Витрати».

Як вище зазначено відповідно до пункту 19 П(С)БО «Витрати» до складу витрат на збут включаються транспортно - експедиційні послуги, навантажувально - розвантажувальні роботи, витрати на транспортування.

Отримання послуг підтверджується актами виконаних робіт, оформлених у відповідносту до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні».

Суд зазначає, що фахівцями контролюючого органу фактично було визнано недійсними договори про надання послуг, що були укладені з ТОВ «Арілл», ТОВ «Тревеліна», ФОП ОСОБА_20 та ФОП ОСОБА_21

При цьому посадовими особами контролюючого органу не враховується приписи акта цивільного законодавства України, викладені в частині 1 статті 204 Цивільного кодексу України, згідно з якими правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу. Оскільки в акті перевірки не було наведено конкретних фактів порушення вказаних статей то можна вважати, що фахівцями податкового органу не доведена недійсність правочину, яка встановлена законом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена Законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним тільки судом.

Відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним і про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину можуть бути заявлені, як однією із сторін правочину, так і іншою зацікавленою особою, права і законні інтереси якої порушені здійсненням правочину.

Таким чином, навіть за ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в дохід держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Даний висновок було викладено й у постанові ВАСУ від 14.11.2012 року №К/9991/50722/12.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань податкових органів є здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право податкових органів самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини.

А отже, висновки контролюючого органу про нереальність укладених угод є безпідставними та необгрунтованими.

Щодо порушення вимог п.п.139.2.1 п. 139.2 ст.139 ПК України (стосовно придбання послуг) суд зазначає наступне.

Згідно підпункт 139.2.1 пункту 139.2 ст. 139 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів.

Так в додатку №2.10 до акту перевірки визначено реєстр суб'єктів господарювання з якими ТОВ «ДІСІ ЛІНК» знаходився у господарських відносинах. Даний додаток до акту податкової перевірки передбачає визначення дати виникнення дебіторської та кредиторської заборгованості.

Контролюючим орган в акті планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року не було визначено дати виникнення дебіторської та кредиторської заборгованості ТОВ «ДІСІ ЛІНК». В додатку до акту перевірки в графах щодо виникнення дебіторської/кредиторської заборгованості станом на 01.01.2015р. нічого не зазначено.

Відповідно до п.п.6 п.З розділу III Порядку №1300/27745 загальні положення акта (довідки) документальної планової перевірки (відповідні додатки до загальних положень) повинні містити такі дані: інформацію про дебіторську (кредиторську) заборгованість, операції з векселями та цінними паперами.

В акті планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року додаток 2.10 не містить інформації про дати виникнення дебіторської/кредиторськоі заборгованості, чим порушено вимоги п.п.6 п.З розділу III Порядку №1300/27745.

Крім того суд зазначає, що відповідачем не визначено по якому саме контрагенту списувалась заборгованість, дата списання, сума заборгованості, дата її виникнення. Не визначено згідно з яким первинним документом відбулось виникнення такої заборгованості.

Відповідно до п.п.2 п.4 розділу ІІІ Порядку №1300/27745, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків рацій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, шо підтверджують наявність факту порушення.

На порушення п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, в акті перевірки взагалі не зазначено первинні документи на підставі яких перевіряючими зроблено висновки про порушення вимог п.п.139.2.1 п. 139.2 ст.139 ПК України (стосовно придбання послуг).

Жодних первинних документів, що підтверджували б висновки перевіряючих по тексту акту перевірки не наведено, не зазначено по якому саме контрагенту списувалась заборгованість, дата списання, сума заборгованості, дата її виникнення. Не зазначено розбивку сум по яким контрагентам списувалась заборгованість.

Все вищенаведене свідчить про необгрунтованість та безпідставність тверджень контролюючого органу, а також про те що акт планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року складений з порушеннями «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами».

З врахуванням вищевикладеного порушення вимог п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст.139 Податкового кодексу України з боку ТОВ «ДІСІ ЛІНК» відсутні.

Стосовно зазначених в акті перевірки порушень п. 198.1. п.198.3, п. 198.4 ст.198 Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Згідно п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів щільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідачем порушень даного пункту перевіркою не встановлювалось та по тексту акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року не зазначається.

Відповідачем лише викладено зміст пункту 198.1 ст.198 Кодексу, п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Операції по придбанню у ТОВ «Інвестиції й інновації», ТОВ «Арілл» товарів та послуг є придбанням товарів та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.

З опису встановлених порушень не вбачається підстав визнання недійсним податкового кредиту по операціям з придбання товарів та послуг у ТОВ «Інвестиції й інновації» та ТОВ «Арілл».

Суми ПДВ з придбаних у ТОВ «Арілл» послуг включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду на підставі належним чином оформлених податкових накладних, що отримані від постачальника. Суми ПДВ з придбаних товарів та послуг включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду на підставі належним чином оформлених податкових накладних, що отримані від постачальника.

Податковий кредит, що сформований ТОВ «ДІСІ ЛІНК» у перевіреному періоді підтверджено належним чином оформленими податковими накладними.

Податкові накладні отримані від постачальників ТОВ «Інвестиції й інновації», ТОВ «Арілл» судом недійсними не визнавались, зауважень стосовно того, що податкові накладні оформлені з порушенням вимог п.201.1 ст 201 Податкового кодексу України, а також посилань на те, що податкові накладні отримані від постачальників відсутні акт планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року не містить.

Крім того суд зазначає, що придбання товарів та послуг підтверджується договорами укладеними з постачальниками, рахунками - фактурами, платіжними дорученнями згідно з якими проводилась оплата за товар, видатковими накладними, товарно - транспортними накладними.

Щодо зазначених в акті планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року порушень п.2.6 «Положення про ведення касових операцій», суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що ТОВ «ДІСІ ЛІНК» у перевіреному періоді вносились зміни до статуту, які у відповідності до вимог чинного законодавства України були зареєстровані державним реєстратором.

Так, 03.07.2015р. протоколом загальних зборів учасників було затверджено зміни до статуту ТОВ «ДІСІ ЛIHK». Згідно до затверджених змін було збільшено статутний фонд з 14000грн. до 1514000грн. Державну реєстрацію змін проведено реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції 06.07.2015р.

06.07.2015р. засновником підприємства ОСОБА_22 через установу банку було внесено грошові кошти на поповнення статутного фонду.

06.07.2015р. засновником підприємства ОСОБА_23 через установу банку було внесено грошові кошти на поповнення статутного фонду.

21.07.2015р. протоколом загальних зборів учасників було затверджено зміни до статуту ТОВ «ДІСІ ЛІHK». Згідно до затверджених змін було збільшено статутний фонд з 1514000грн. до 6514000грн. Державну реєстрацію змін проведено реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції 22.07.2015р.

22.07.2015р. засновником підприємства ОСОБА_22 через установу банку було внесено грошові кошти на поповнення статутного фонду в сумі 1500000,0грн.

22.07.2015р. засновником підприємства ОСОБА_23 через установу банку було внесено грошові кошти на поповнення статутного фонду в сумі 1500000,0грн.

23.07.2015р. засновником підприємства ОСОБА_22 через установу банку було внесено грошові кошти на поповнення статутного фонду в сумі 1000000,0грн.

23.07.2015р. засновником підприємства ОСОБА_23 через установу банку було внесено грошові кошти на поповнення статутного фонду в сумі 1000000,0грн.

11.02.2016р. протоколом загальних зборів учасників було затверджено зміни до статуту ТОВ «ДІСІ ЛІНК». Статут ТОВ «ДІСІ ЛІНК» викладено у новій редакції. Згідно до затверджених змін було збільшено статутний фонд з 6514000грн. до 8514000грн, Державну реєстрацію змін проведено реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції 12.02.2016р.

11.02.2016р. засновником підприємства ОСОБА_22 через установу банку було внесено грошові кошти на поповнення статутного фонду в сумі 1000000,0грн.

11.02.2016р. засновником підприємства ОСОБА_23 через установу банку було внесено грошові кошти на поповнення статутного фонду в сумі 1000000,0грн.

З пояснень позивача вбачається, що інформація про внесені ТОВ «ДІСІ ЛІНК» зміни до статутних документів була надана контролюючим органам від реєстраційної служби в повному обсязі.

Грошові кошти засновниками вносились через установу банку, а не через касу підприємства, що підтверджується випискою банку, а саме те, що платником є ТОВ «ДІСІ ЛІНК» в виписці банку ніде не зазначено.

Також не зазначено про те, що платником є ТОВ «ДІСІ ЛІНК» через ОСОБА_22 або через ОСОБА_23

Однак, відповідачем було зроблено висновок, що ТOB «ДІСІ ЛІНК» (платник) через ОСОБА_22 та ОСОБА_23 внесено грошові кошти, що свідчить про те, що готівкові грошові кошти повинні були оприбутковуватись в касу підприємства.

Відповідачем по тексту акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року жодних посилань на номер та дату платіжного доручення в якому платником зазначений саме ТОВ «ДІСІ ЛІНК» не зазначено.

Крім того, у перевіреному періоді ТОВ «ДІСІ ЛІНК» укладались договори поворотної фінансової допомоги з засновником ОСОБА_22. Повний перелік цих договорів наведений в додатку до акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року.

Так, згідно до договорів поворотної фінансової допомоги від 23.03.2015 р. на суму 12000000 грн., 08.07.2015 р. на суму 1500000,0 грн., 18.01.2016 р. на суму 2000000 грн., 01.03.2016р. на суму 3000000грн., 10.03.2016 р. на суму 3000000грн., 29.03.2016р. на суму 2000000 грн., 04.07.2016р. на суму 2000000 грн., 06.07.2016р. на суму 1000000 грн., 02.08.2016 р. на суму 2500000 грн.(а.с.144-152 т.1) засновником ОСОБА_22 була надана поворотна фінансова допомога. Строк повернення 31.12.2015р. та 31.12.2016р. відповідно.

Засновником підприємства ОСОБА_22 шляхом внесення грошових коштів через установу банку - ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «ПроКредитБанк» було внесено поворотну фінансову допомогу на поточний рахунок ТОВ «ДІСІ ЛІНК»:

- 23.03.2015р. в сумі 2000000,0грн.;

- 08.07.2015р. в сумі 1500000,0грн;

- 19.01.2016р. в сумі 2000000,0грн.;

- 01.03.2016р. в сумі 3000000.0грн.;

- 10.03.2016р. в сумі 3000000,0грн.;

- 29.03.2016р. в сумі 2000000.0грн.;

- 04.07.2016р. в сумі 2000000.0грн.;

- 06.07.2016р. в сумі 1000000,0грн.;

- 02.08.2016р. в сумі 2500000,0грн.

Грошові кошти засновником вносились через установу банку, а не через касу підприємства, що підтверджується випискою банку.

Те, що платником є ТОВ «ДІСІ ЛІНК» в виписці банку не зазначено. Також не зазначено про те, що платником є ТОВ «ДІСІ ЛІНК» через ОСОБА_22

Позивачем, на підтвердження вищезазначених операцій, надано до суду банківські виписки по рахунках у ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «ПроКредитБанк» та платіжні доручення.

А отже висновки перевіряючих є безпідставними та не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Твердження відповідача про рівень доходів засновників не ґрунтуються на вимогах законодавства. Податковий кодекс України не зобов'язує засновників пояснювати походження грошових коштів, що вносяться, як внесок до статутного фонду підприємств.

Відповідно до п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Відповідачем по тексту акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року не зазначено жодний первинний документ, що підтверджував би висновки перевіряючих.

На порушення п.п.2 п.4 розділу III Порядку №1300/27745, в акті перевірки не зазначено первинні документи на підставі яких перевіряючими зроблено висновки про не оприбуткування готівки до каси.

Докази надходження готівки до каси ТОВ «ДІСІ ЛІНК» відповідачем не надано.

Таким чином, порушення п.2.6 «Положення про ведення касових операцій» з боку ТОВ «ДІСІ ЛІНК» відсутні.

Щодо порушення п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

По тексту акту планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року не зазначено який саме первинний документ не був наданий для проведення перевірки.

Крім того, відповідно до вимог п.п.4 п.5 розділу III Порядку №1300/27745 в акті документальної перевірки не допускається визначення виду і розміру штрафних (фінансових) санкцій за встановлені порушення.

На порушення п.п.4 п.5 розділу III Порядку №1300/27745, в акті перевірки, на сторінці 42 зазначено про застосування до ТОВ «ДІСІ ЛІНК» штрафу в розмірі 510,0грн

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посадові особи Головного управління ДФС у Харківській області при проведенні даної перевірки, а також при складанні акту перевірки №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 року діяли не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року, №000030401 від 17.03.2017, № від 17.03.2017 року , № від 17.03.2017 року, № від 17.03.2017 року згідно до якого застосовано штрафну санкцію в сумі 510,0грн., № від 17.03.2017р. прийнято на підставі планової виїзної документальної перевірки, що проведена з порушеннями вимог чинного законодавства, а тому дані податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині скасування наказу на проведення планової перевірки № 13 від 11.01.2017 року, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Харківській області № 13 від 11.01.2017 року доручено провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ДІСІ ЛІНК" за період діяльності з 01.01.2015 по 30.09.2016.

Відповідно до п. 20.1.4. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 5.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Суд зазначає, що відповідно до п.п. 20.1.2 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Так, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Харківській області № 13 від 11.01.2017 року доручено провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ДІСІ ЛІНК" за період діяльності з 01.01.2015 по 30.09.2016, таку перевірку доручено провести у термін 20 робочих днів з 23.01.2017 року.

Головним управлінням ДФС у Харківській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ДІСІ ЛІНК», за результатами якої було складено акт планової виїзної документальної перевірки підприємства №497/20-40-14-01-08/31799566 від 24.02.2017 та винесено податкові повідомлення-рішення від 17.03.2017 року № , № 000030401, № , № , № .

Крім того, суд зазначає, що відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Таким чином, правові наслідки оскаржуваного наказу в наведеному випадку є вичерпаними, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування наказу на проведення планової перевірки № 13 від 11.01.2017 року, є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № 000030401 від 17.03.2017 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2017 року.

Скасувати рішення № 4 від 17.03.2017 року.

В іншій частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 22.05.2017 року.

Суддя О.М.Тітов