Справа № 452/1337/16-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року № 876/4166/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови та зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі ВПВР Департамент ДВС МЮ України), в якому просив визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 з приводу прийняття 08.04.2016 року постанови ВП № 41616627 про закінчення виконавчого провадження по рішенню Європейского суду з прав людини № 35995/09 від 12.12.2013 року (справа Малахової та інших проти України); визнати протиправною та скасувати постанову ВП 41616627 видану 08.04.2016 року про закінчення виконавчого провадження по рішенню Європейського суду з прав людини №35995/09 від 12.12.2013 року (справа Малахової та інших проти України); зобов»язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, поновити виконавче провадження по рішенню Європейського суду з прав людини № 35995/09 від 12.12.2013 року (справа Малахової та інших проти України).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що постанова ВП №41616627 від 08.04.2016 року про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, коли ще не виконано рішення Європейського суду в повному обсязі. Рішення національного суду - постанова Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2007 року №2-а-24/2007 виконане лише в частині призначення ОСОБА_1 військової пенсії за вислугу років. Позивач стверджував, що ще не виплачений борг внаслідок зробленого перерахунку, який є наслідком призначення військової пенсії і як цього вимагав державний виконавець Гатинюк Т.Ю. Вимога державного виконавця №207/23-15. Наявність боргу-доплати, внаслідок перерахунку, в сумі 37 581,87 гри. підтвердив боржник у своєму листі від 02.03.2015 року №2177/03-32 надісланому Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Однак, старшим державним виконавцем Сіренко B.C. всупереч вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» нічого не зроблено для стягнення цього боргу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 з приводу прийняття 08.04.2016 року постанови ВП № 41616627 про закінчення виконавчого провадження по рішенню Європейського суду з прав людини № 35995/09 від 12.12.2013 року (справа Малахової та інших проти України); визнано протиправною та скасовано постанову ВП 41616627 видану 08.04.2016 року про закінчення виконавчого провадження по рішенню Європейського суду з прав людини №35995/09 від 12.12.2013 року (справа Малахової та інших проти України); зобов»язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити виконавче провадження по рішенню Європейського суду з прав людини № 35995/09 від 12.12.2013 року (справа Малахової та інших проти України).

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Департамент ДВС МЮ України оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2008 року у справі №2-а-24/2007, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2008 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1; зобов»язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 05.02.2005 року відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2010 року касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії - без змін.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30.04.2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2010 замінено боржника у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-а-2007, а саме Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

У рішенні від 12.12.2013 (справа Малахової та інших проти України, заява №35995 та 249 інших заяв) Європейський суд з прав людини вважав: а) що протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів на користь позивачів, яке залишається таким, що має позовну силу та сплатити 2000 Євро кожному позивачеві чи її або його спадкоємцям, за позовами, наведеними у Додатку 1 (у заяві №35772/11 лише першому заявнику пану ОСОБА_3) за матеріальну та нематеріальну шкоду, та витрати і видатки, плюс будь-які податки, що можуть підлягати до стягнення, позивачам на вищезазначені суми, які повинні конвертуватися в національну валюту за курсом, чинним на день виплати; б) після спливу вищезазначеного тримісячного терміну і до виплати стягуються прості відсотки на вищезгадані суми за ставкою, що дорівнює граничній кредитній ставці Європейського Центрального Банку протягом періоду несплати плюс тривідсоткові пункти.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 08.04.2016 року закінчено виконавче провадження ВП №41616627 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2013 №35995/09 (справа Малахової та інших проти України).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в державного виконавця були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо прийняття 08.04.2016 року постанови ВП №41616627 про закінчення виконавчого провадження є протиправними та постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №41616627 від 08.04.2016 року є протиправною і підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), а на територіях інших держав - міжнародними договорами України на засадах взаємності (далі Закон №606-XIV).

Як встановлено статтею 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

У відповідності до статті 17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 17 Закону №606-XIV передбачено, що такими виконавчими документами, зокрема, є рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно із пунктом 8 частини 1 ст. 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 статті 49 Закону №606-XIV про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов»язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З мотивувальної частини постанови видно, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 4987 від 20.08.2014 року у розмірі 34 668,86 грн. (еквівалент 2 000 євро), платіжним дорученням Міністерства юстиції України №1716 від 01.04.2016 року сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 516,03 грн. Згідно інформації наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 02.03.2016 року №2177/03-32 ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2007 року №2-а-24/2007.

Однак, не взято до уваги наявність доплати внаслідок виконання рішення суду за період з 05.02.2005 року по 30.10.2008 року в сумі 37 581,87 грн., яка підтверджена Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області у своєму листі від 02.03.2015 року №2177/03-32, надісланому Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Таким чином, рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2013 року №35995/09 не виконано у повному обсязі, оскільки позивачу не виплачена доплата в розмірі 37 581,87 грн. під час виконання рішення суду за період з 05.02.2005 року по 30.10.2008 року, а відтак у відповідача були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону №606-XIV.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», тому дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо прийняття 08.04.2016 року постанови ВП №41616627 про закінчення виконавчого провадження є протиправними та постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №41616627 від 08.04.2016 року є протиправною і підлягає скасуванню, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року у справі №452/1337/16-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 18.05.2017 року.