Справа № 357/3236/17
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3236/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона має посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживав чи проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4). Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, захворювання, виявлене у позивача, повязане з впливом аварії на ЧАЕС. На підставі вказаного висновку позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС, що вбачається з копії довідки до акту огляду МСЕК. Позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області з заявою про внесення подання до Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації для встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, як інваліду 3 групи, у звязку із захворюванням щодо якого встановлено причини звязку інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Листом УСЗН БМР відмовив їй у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, посилаючись на лист Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, яким зобовязано УСЗН БМР не приймати документи громадян на оформлення посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4. Вважаючи дії відповідачів неправомірними, позивач просив суд визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі їй відповідного посвідчення; визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації у розгляді передбачених законом, поданих нею, документів для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1; зобовязати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області повторно прийняти її документи для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; Зобовязати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області внести подання до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; зобовязати ОСОБА_2 обласну державну адміністрацію розглянути вказане вище подання про встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видати їй відповідне посвідчення.

Позивач в відкрите судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує з першого по третій пункт.

Представник відповідача УСЗН БМР Київської області в відкрите судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення названого відповідача, в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову як не обґрунтованого, а справу розглянути без участі їхнього представника.

Представник відповідача ВК БМР в відкрите судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення названого відповідача, в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову як не обґрунтованого, а справу розглянути без участі їхнього представника.

Представник відповідач ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, в відкрите судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а також своєчасно.

Судом встановлено, що 24 червня 1994 року ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією, позивачу ОСОБА_1 присвоєно статус громадянина, який постійно працював чи працює, або проживав чи проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується копією відповідного посвідчення серії В-І №943010. Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №36 від 02 червня 2016 року, захворювання, виявлене у позивача, повязане з впливом аварії на ЧАЕС. На підставі вказаного висновку позивачу з 02 вересня 2016 року встановлено ІІІ групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС, що вбачається з копії довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0513571 від 02 вересня 2016 року. Позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області з заявою про внесення подання до Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації для встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, як інваліду 3 групи, у звязку із захворюванням щодо якого встановлено причини звязку інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Листом № 7200 від 03 жовтня 2016 року УСЗН БМР відмовив їй у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, посилаючись на лист Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації № 27 березня 2015 року №05-49-709, яким зобовязано УСЗН БМР не приймати документи громадян на оформлення посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Стаття 14 ч.1 п.1 цього ж Закону визначає, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Стаття 15 Закону визначає підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульований постановою КМУ № 51 від 20.01.1997 року.

Відповідно до п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20 січня 1997 р. № 51 (надалі - Порядок), видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 6), а інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з викладеного вище, посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, серії В-І № 943010, видане позивачу ще у 1994 році. Вказане посвідчення ніким не вилучалось, не визнавалось недійсним, і на даний час залишається діючим. З відповіді, наданої УСЗН позивачу на її заяву, слідує, що посадові особи Управління соціального захисту населення жодним чином не посилаються на будь-який нормативний акт, який надає УСЗН Білоцерківської міської ради Київської області такі повноваження щодо відмови у прийнятті відповідних документів для встановлення статусу потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії.

Суд вважає, що безпредметним є посилання Управління соціального захисту населення на лист розяснення департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації №05-49-709 від 27.03.2015 року. Вказаний лист не є нормативно-правовим актом, який врегульовував би певні відносини, а сама ОСОБА_2 обласної державної адміністрації не є органом уповноваженим на тлумачень вимог закону. В звязку з цим, названий лист не має правового значення.

Як зазначено п.10 Порядку, видача посвідчень інвалідам-потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, провадиться на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи. Зазначена довідка відповідачу була надана.

З заперечення Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації на вказаний позов вбачається, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року виключено аб.5 ч.2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіологічного контролю. Зазначений закон набрав чинності з 01 січня 2015 року.

На думку суду, зазначена норма, а саме факт її виключення з Закону жодним чином не впливає на правовідносини, що виникли в рамках розгляду даної справи.

ОСОБА_2 ОДА, на який в своїй відповіді позивачу посилається УСЗН БМР не є нормативно-правовим актом, яким має керуватися у своїй діяльності УСЗН БМР.

В зв»язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зобов"язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради Київської області прийняти документи ОСОБА_1 для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Як зазначено вище в даній постанові, посвідчення потерпілого даної категорії, видаються на підставі відповідного подання органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, і тому, суд вважає за необхідне зобов»язати ВК БМР внести подання до ОСОБА_2 ОДА для встановлення позивачу статусу особи, як постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав свобод чи інтересів.

Суд вважає, що для повного захисту прав ОСОБА_1 слід зобов»язати ОСОБА_2 обласну державну адміністрацію розглянути вказане подання про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та прийняти рішення у відповідності до вимог закону.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Враховуючи те, що, як зазначено вище, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, який має діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, суд вважає, що відповідачі не довели правомірності своїх дій, тому позов слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст.2, 17, 71, 122, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації у прийнятті документів ОСОБА_1 для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради прийняти документи ОСОБА_1 для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобовязати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області внести подання до Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації для встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобов»язати ОСОБА_2 обласну державну адміністрацію розглянути вказане подання про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та прийняти рішення відповідно до вимог Закону.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3