Справа № 815/5201/16
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5201/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року

13год.45хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення та свідоцтва,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 (в редакції зави від 17.01.2017р.), в якій позивач просить суд скасувати свідоцтво про право власності, видане 29.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, яке посвідчує, що об'єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить гр.ОСОБА_3 на праві приватної власності; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22582655 від 03.07.2015 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про реєстрацію права власності за суб'єктом ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом заступника директора ДАБІ в Одеській області № 163 від 14.07.2016 року була скасована реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 4 від 28.11.2012 року з реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. На підставі вищевказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації Одеською міською радою 28.12.2012р. було оформлено та видано ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на реконструйований житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Державним реєстратором прав прийнято на підставі Свідоцтва від 29.12.2012р. рішення про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на реконструйований житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. На думку позивача, враховуючи те, що реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 4 від 28.11.2012 року скасована, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та свідоцтво про право власності також мають бути скасовані.

В додаткових поясненнях позивач наголошує, що ОСОБА_3 являється дідом позивача ОСОБА_1, при цьому предметом спору по даній справі є будинок за адресою: АДРЕСА_1, який був реконструйований до 2012 року. Власником будинку на той час був ОСОБА_3. Під час реконструкції будинку між сторонами існувала домовленість про те, що будинок буде оформлений належним чином (введений в експлуатацію) після оформлення відповідним чином земельної ділянки і після цього право власності на даний будинок буде передано позивачу ОСОБА_1, оскільки він приймав участь в фінансуванні реконструкції разом із батьком. Однак, всупереч домовленості та нормам діючого законодавства третя особа ОСОБА_3 оформив введення будинку в експлуатацію та отримав на себе свідоцтво про право власності. При цьому домовленість, що існувала з позивачем не була виконана, що на думку позивача є порушенням його прав та інтересів. Позивач також наголошує, що в подальшому він має намір в порядку цивільного законодавства захищати свої права та інтереси стосовно права власності на зазначений будинок. На підставі вищевикладеного позивач наполягає на тому, що його права були порушені тим, що право власності на реконструйований будинок, щодо якого в нього існує майновий інтерес, було оформлено та зареєстровано з порушенням норм діючого законодавства, що в свою чергу перешкоджає реалізації механізму захисту прав та інтересів позивача в подальшому в порядку цивільного законодавства.

Від представника позивача 19.04.2017 року до суду надійшло письмова заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення (вх..№29259/16 від 04.11.2016 року) в яких Управління держреєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 від 29.12.2012 р. проведено державним реєстратором КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості». Разом з чим, відповідно до п. 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5, державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Отже, на думку представника управління, позивач помилково визначив у якості відповідача Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Між Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області та ОСОБА_1 не виникало спірних правовідносин, та, відповідно, не могло бути порушено права та законні інтереси позивача. Разом з чим, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області не має повноважень у сфері проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради у письмових запереченнях просить справу розглянути за його відсутності. В обґрунтування своєї правової позиції у запереченнях зазначає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління має були відмовлено, оскільки спірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради не приймалося, Управлінням жодним чином не порушені законні права позивача.

Виконавчий комітет Одеської міської ради заперечень проти позову до суду не надав, заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування Свідоцтва про право власності.

Представник третьої особи надав до суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, при цьому суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Разом з чим, відповідачі не порушували законних прав ОСОБА_1, позивачем жодним чином не обґрунтовано порушення його права та інтересів спірними рішеннями. Крім того відповідно до норм діючого законодавства, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями та приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Третьою особою надано відповідачу всі документи, необхідні для здійснення реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, а тому у відповідача не було підстав для відмови в здійсненні реєстрації прав власності.

Також представник третьої особи наголосив, що ОСОБА_3 оскаржив в судовому порядку наказ № 163 від 14 липня 2016 року «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації» та постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 року по справі №815/4544/16 адміністративний позов було задовольнив частково, визнано протиправними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області з проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил дотримання вимог чинного законодавства з реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, визнано протиправним та скасовано рішення головного інспектора будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_5 № 100 від 14 липня 2016 року «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації» та визнано протиправним та скасовано наказ заступника директора Департаменту державної архітектурної-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_6 № 163 від 14 липня 2016 року «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації». З урахуванням викладеного, представник третьої особи вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 має бути відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

В судовому засіданні 17.05.2017 року судом ухвалено призначити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 КАС України, про що постановлено ухвалу, занесену до журналу судового засідання.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 22.05.2017р. відмовлено Виконкому Одеської міськради у задоволенні клопотання Виконкому Одеської міськради про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу реєстровий №2873 від 22.11.2010р. належало домоволодіння на праві приватної власності, реєстраційний номер НОМЕР_1, у АДРЕСА_1, загальною площею 211,1кв.м., житловою площею 101,3кв.3., номер запису 43367 в книзі 299.28. Позивач ОСОБА_1,, як він зазначає у своїх поясненнях суду, є онуком ОСОБА_3, та приймав фінансову участь у реконструкції цього житлового будинку за домовленістю з ОСОБА_3, у тому числі, з наміром у подальшому вирішити питання оформлення права власності на реконструйований будинок з урахуванням своєї участі у будівництві.

Щодо вказаних письмових тверджень позивача представником ОСОБА_3 письмових заперечень не висловлено.

28.11.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №ОД 4 з реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, замовником якої був ОСОБА_3.

29.12.2012 року на підставі Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області 28.11.2012 року ОД№4, замість договору купівлі-продажу від 22.11.2010 року, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу в реєстрі за №2873 зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» від 09.12.2010 року номер запису: 43367 в кн. 299-28, громадянину ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на об'єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з будинку літ. «Д», загальною площею 200,3 кв.м., житловою площею 125,8 кв.м., відображеного у технічному паспорті від 18.10.2012 року.

Свідоцтво серія НОМЕР_2 видане Виконкомом Одеської міськради.

30.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області для проведення державної реєстрації права власності, форма власності приватна, розмір частки 1/1 на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1. До заяви ОСОБА_3 було подано копію паспорту, копію свідоцтва на право власності від 29.12.2012 року, технічний паспорт від 25.06.2015 року.

03.07.2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4, розглянувши заяву ОСОБА_8 про державну реєстрацію права та їх обтяжень, прийняла рішення за №22582655 про державну реєстрацію прав власності, форма власності - приватна, розмір частки - 1/1 на житловий будинок, що розташований: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, та видала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_3, підстави внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22582655 від 03.07.2015 року, підстава прийняття рішення та виникнення права власності - Свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 29.12.2012р.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2016 року заступником директора Департаменту ДАБІ в Одеській області прийнято наказ №163 «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації», яким скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 28.11.2012 року ОД№4 з реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_8

Судом також встановлено, що ОСОБА_8, не погоджуючись з наказом від 14.07.2016 року №163 «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації», оскаржив його в судовому порядку. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ заступника директора Департаменту державної архітектурної-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_6 № 163 від 14 липня 2016 року "Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації" та рішення головного інспектора ДАБІ в Одеській області №100 від 14.07.2016р..

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 року апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі №815/4544/16 скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Позивач, вважаючи, що його права були порушені тим, що право власності на реконструйований будинок, щодо якого в нього існує майновий інтерес, було оформлено та зареєстровано з порушенням норм діючого законодавства, що в свою чергу перешкоджає реалізації механізму захисту прав та інтересів позивача в подальшому в порядку цивільного законодавства, звернувся з даним позовом до адміністративного суду про скасування свідоцтва про право власності, виданого 29.12.2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22582655 від 03.07.2015 року про державну реєстрацію права власності за суб'єктом ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст.11,30,31,37 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції станом на дату видачі спірного Свідоцтва від 29.12.2012р.) виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. У сільських радах, що представляють територіальні громади, які налічують до 500 жителів, за рішенням відповідної територіальної громади або сільської ради виконавчий орган ради може не створюватися. У цьому випадку функції виконавчого органу ради (крім розпоряджання земельними та природними ресурсами) здійснює сільський голова одноособово. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; 2) облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності; 3) сприяння розширенню житлового будівництва, подання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в будівництві житла, в отриманні кредитів, у тому числі пільгових, та субсидій для будівництва чи придбання житла; подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні та ремонті; сприяння створенню об'єднань співвласників багатоквартирних будинків; 4) прийняття рішень про організацію громадських вбиралень, стоянок та майданчиків для паркування автомобільного транспорту, здійснення контролю за їх діяльністю відповідно до закону; 5) забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води; 6) вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, знешкодження та захоронення трупів тварин; 7) організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; 8) організація місцевих ринків, ярмарків, сприяння розвитку всіх форм торгівлі; 9) встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад; 10) затвердження маршрутів і графіків руху місцевого пасажирського транспорту незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством; 11) забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони; 12) залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв'язку; 13) надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами; 14) сприяння діяльності Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; 15) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 16) затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів; 17) видача дозволу на порушення об'єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом; б) делеговані повноваження: 1) здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств житлово-комунального господарства, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, розвитку транспорту і зв'язку; 2) здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства; 3) здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів; 4) встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності; 5) облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; 6) надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; 7) здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; 8) видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій; 9) облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади; 10) облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності; 11) вирішення відповідно до законодавства питань, пов'язаних з наданням Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України службових жилих приміщень, житлової площі та інших об'єктів, житлово-комунальних послуг; здійснення контролю за їх використанням та наданням послуг; 12) здійснення заходів щодо ведення в установленому порядку єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об'єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, а також шляхів місцевого значення; 2) виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об'єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності; 3) розгляд і внесення до відповідних органів виконавчої влади пропозицій до планів і програм будівництва та реконструкції об'єктів на відповідній території; 4) залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в розвитку потужностей будівельної індустрії і промисловості будівельних матеріалів, у створенні, розвитку та реконструкції об'єктів інженерного забезпечення і транспортного обслуговування; 5) визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією; 6) підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації; 7) встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність; 8) координація на відповідній території діяльності суб'єктів містобудування щодо комплексної забудови населених пунктів; 9) надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; 10) проведення громадського обговорення містобудівної документації; б) делеговані повноваження: 1) участь у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку та у випадках, встановлених законом; 2) організація роботи, пов'язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів; 3) здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; 4) здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів; 5) організація охорони, реставрації та використання пам'яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників; 6) вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: 1) підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту; 2) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст.ст.51,52 цього ж Закону (в редакції станом на 29.12.2012р.) виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури. До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить також за посадою секретар відповідної ради. Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради. У виконавчому комітеті сільської ради функції секретаря виконавчого комітету за рішенням ради може здійснювати секретар відповідної ради. Особи, які входять до складу виконавчого комітету, крім тих, хто працює у виконавчих органах ради на постійній основі, на час засідань виконавчого комітету, а також для здійснення повноважень в інших випадках звільняються від виконання виробничих або службових обов'язків з відшкодуванням їм середнього заробітку за основним місцем роботи та інших витрат, пов'язаних з виконанням обов'язків члена виконавчого комітету, за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету. На осіб, які входять до складу виконавчого комітету ради і працюють в ньому на постійній основі, поширюються вимоги щодо обмеження сумісності їх діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлені цим Законом для сільського, селищного, міського голови. Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради не можуть входити депутати відповідної ради, крім секретаря ради. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Виконавчий комітет ради: 1) попередньо розглядає проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; 2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; 3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб. Сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст.53, ч.ч.6-10 ст.59 цього Закону основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць і є правомочними, якщо в них беруть участь більше половини від загального складу виконавчого комітету. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Виконкомом Одеської міськради не доведено, що спірне Свідоцтво видане на підставі та в межах повноважень, встановлених Законом, та у визначений Законом спосіб (прийняття рішення на засіданні Виконкому).

Відсутні посилання на норми чинного законодавства та підставу видачі (оформлення) Свідоцтва і в самому Свідоцтві від 29.12.2012р.

Судом встановлено, що оскаржуване Свідоцтво видане виключно на підставі Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 28.11.2012р. ОД №4 Інспекцією ДАБК в Одеській області, реєстрація якої була скасована рішенням інспектора будівельного нагляду Держдепартаменту ДАБІ в Одеській області №100 та наказом Держдепартаменту №163 від 14.07.2016р.

Наразі ці рішення є чинними, оскільки у задоволенні позову ОСОБА_3 про їх скасування відмовлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017р. у справі №815/4544/16.

В межах розгляду справи №815/4544/16 адміністративним судом встановлено, що комплексна реконструкція житлового будинку здійснювалась ОСОБА_3 без оформлення правоустановчих документів на земельну ділянку та в Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації він вніс в цій частині недостовірні дані.

Проте реєстрація Декларації Інспекцією ДАБК в Одеській області мала правові наслідки саме у вигляді оформлення оскаржуваного Свідоцтва від 29.12.2012р. Виконкомом Одеської міськради, отже за умови, що інші підстави видачі цього Свідоцтва відсутні, скасування реєстрації Декларації повинно мати наслідком скасування виданого виключно на її підставі документа - Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.12.2012р., адже незаконні дії та рішення суб'єктів владних повноважень не можуть мати будь-які юридичні наслідки, а у разі, якщо такі наслідки відбулись, вони мають бути скасовані судом як протиправні.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та скасовує свідоцтво про право власності на житловий будинок від 29.12.2012р., видане Виконкомом Одеської міськради.

Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_3 проведена державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 Реєстраційної служби Одеського МУЮ Одеської області рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.07.2015р. №22582655, із відкриттям розділу у Державному реєстрі прав, тобто як на реконструйований об'єкт нерухомого майна.

Наразі діяльність Реєстраційної служби Одеського МУЮ Одеської області припинена у зв'язку із ліквідацією цього органу та повноваження щодо державної реєстрації права власності та проведення усіх дій, пов'язаних із скасуванням записів в Державному реєстрі прав, набуло Управління державної реєстрації прав юридичного департаменту Одеської міської ради, на що вказують відповідачі - Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області та Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міськради.

Як убачається з копій матеріалів реєстраційної справи №101 щодо будинку АДРЕСА_1, для проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 разом із заявою від 30.06.2015р. було подане свідоцтво про право власності від 29.12.2012р. серія НОМЕР_2.

Декларація від 28.11.2012р. для державної реєстрації права не подавалась.

За даними Витягу з Державного реєстру речових прав від 03.07.2015р. (а.с.96) підставою виникнення права власності є Свідоцтво від 28.11.2012р. НОМЕР_2, видавник Виконком Одеської міськради, підставою внесення запису про право власності ОСОБА_3 є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.07.2015р. індексний номер 22582655.

Рішення державного реєстратора від 03.07.2015р. прийняте на підставі ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та норм Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013р. №868.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 03.07.2015р.) державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт. Умови оплати праці державного реєстратора визначаються Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором органу державної реєстрації прав. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до норм пунктів 35-37 Порядку №868 під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права. У випадку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав проводиться на підставі заяви кадастрового реєстратора, який є уповноваженою особою правонабувача земельної ділянки. Для уповноваження кадастрового реєстратора на подання органові державної реєстрації прав заяви правонабувач земельної ділянки подає кадастровому реєстраторові, який здійснив державну реєстрацію відповідної земельної ділянки, заяву в паперовій формі та інші документи, визначені цим Порядком. Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

В спірному рішенні від 03.07.2015р. не вказується певна норма Порядку №868, за якою відбулась державна реєстрація права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок.

Виходячи із фактичних обставин справи, документом, що підтверджував виникнення у ОСОБА_3 права власності на реконструйований об'єкт нерухомості, було Свідоцтво від 29.12.2012р., видане до 01.01.2013р. органом місцевого самоврядування (п.п.7 п.37 Порядку).

Підстава виникнення права власності (Свідоцтво від 29.12.2012р.) судом скасована, отже рішення про державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень від 03.07.2015р. також підлягає скасуванню, адже є юридичним наслідком безпідставного видання Виконкомом Одеської міськради Свідоцтва і ця підстава є такою, що відпала (скасована судом).

При цьому ОСОБА_3 має чинний (докази зворотнього відсутні) правовстановлюючий документ на житловий будинок, придбаний за договором купівлі-продажу від 22.11.2010р., реєстровий №2873.

За наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню судом також і в частині скасування рішення державного реєстратора прав від 03.07.2015р., індексний номер 22582655 як протиправного.

Щодо посилань відповідачів та третьої особи на відсутність порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду чи на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень господарських судів у справах, пов'язаних з недоведеністю порушення прав позивача (постанова ВГСУ від 23.03.2011 та постанова ВСУ від 12.09.2011 у справі №33/341).

В даному випадку, як наголошує позивач, його права були порушені тим, що право власності на реконструйований будинок, щодо якого в нього існує майновий інтерес, було оформлено та зареєстровано з порушенням норм діючого законодавства, що в свою чергу перешкоджає реалізації механізму захисту прав та інтересів позивача в подальшому в порядку цивільного законодавства. Позивач вказує, що ним та його батьком за усною домовленістю з ОСОБА_3, який є дідусем позивача, були витрачені значні фінансові кошти на реконструкцію спірного об'єкту будівництва.

Отже, на думку суду позивачем наведено заслуговуючі на увагу доводи щодо права звернення до суду з даними позовними вимогами на захист свого законного інтересу.

Оцінюючи доводи позивача в цій частині, суд також бере до уваги, що при розгляді справи №815/4544/16 в Одеському апеляційному адміністративному суді ОСОБА_1 залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору згідно ст.53 КАС України ухвалою від 21.02.2017р., тобто визнано, що судове рішення може вплинути на його права та обов'язки у правовідносинах з приводу житлового будинку по АДРЕСА_1 (№ рішення за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень 64832949).

Суд зазначає, що ГТУ юстиції в Одеській області є неналежним відповідачем по справі, але до цієї особи і не звернено позовних вимог та до цього відповідача не перейшли повноваження з проведення державної реєстрації прав щодо спірного об'єкту нерухомості.

Суд обмежується констатацією такого, зауважуючи, що не має підстав для відмови у позовних вимогах до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, які фактично до цього відповідача не заявлені та його не стосуються вимоги, що є предметом спору.

Також необхідно зазначити, що справа за підсудністю відповідно до положень ч.1 ст.21 КАС України розглянута Одеським окружним адміністративним судом, оскільки в позовній заяві об'єднано пов'язані між собою вимоги, предметно підсудні місцевому загальному суду як адміністративному (скасування Свідоцтва від 29.12.2012р., виданого Виконкомом Одеської міськради) та окружному адміністративному суду (скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 03.07.2015р.).

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно зі ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з покладенням витрат по сплаті судового збору на Виконавчий комітет Одеської міської ради згідно ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст. 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати Свідоцтво про право власності, видане 29.12.2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, яке посвідчує, що об'єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить гр.ОСОБА_3 на праві приватної власності (серія НОМЕР_2).

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22582655 від 03.07.2015 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна)грн. 21коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян