Справа № 804/5171/16
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2017 рокусправа № 804/5171/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Кругового О.О.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦОЛИВА до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ейвері", Товариство з обмеженою відповідальністю "Діналекс",Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакар Констракшн", Товариство з обмеженою відповідальністю "Марсі ОСОБА_1",Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкон Констракшн" про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦОЛИВА до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.06.2016р. про збільшення ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 4567350,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3004900,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 р. адміністративний позов задоволено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що висновки перевірки щодо виявлених порушень по ТОВ Інкон Констракшн, ТОВ Ейвері, ТОВ Діналекс, ТОВ Дакар Констракшн, ТОВ Марсі ОСОБА_1 ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого порушення в частині завищення сум податкового кредиту, без будь-якого посилання на відсутність первинних документів або їх недоліки, та обґрунтовані наявною інформацією відносно ТОВ Інкон Констракшн, ТОВ Ейвері, ТОВ Діналекс, ТОВ Дакар Констракшн, ТОВ Марсі ОСОБА_1.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне зясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_2, як бухгалтер ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА показала, що підбором контрагентів займався сам директор, оскільки для профілактики, діагностики та обслуговування своїх спеціалістів не було в штаті товариства. При виконанні послуги по профілактичному діагностуванню та обслуговуванні не потрібна розшифровка дефектів обладнання, матеріалів, використаних під час проведення такого обслуговування, оскільки ці витрати формуються виходячи з фактичного обсягу послуг та підтверджуються актами виконаних робіт, а основним завданням виконання цих послуг є забезпечення безперебійної роботи обладнання. Періодичність обслуговування обумовлена інтенсивністю навантажень такого обладнання. Усі необхідні первинні документи, що підтверджували виконання робіт були надані відповідачу під час проведення перевірки, однак прийняті висновків з невідомих причин не враховані.

При виборі контрагента директор керувався тим, щоб дане підприємство було належним чином зареєстроване в ЄДРПОУ, та було платником податку, після чого встановлював наявність відповідної освіти та документів, щоб підтверджували даний факт. Також свідок пояснила, що оплата з контрагентами проводилась векселями, на даний час всі виплати здійсненні заборгованість у підприємства відсутня.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, В період з 13.05.2016р. по 19.05.2016р. Криворізькою північною ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ Інкон Констракшн за грудень 2015 року, ТОВ Ейвері за листопад 2015 року, ТОВ Діналекс за вересень та жовтень 2015 року, ТОВ Дакар Констракшн за серпень, жовтень та листопад 2015 року, ТОВ Марсі ОСОБА_1 за серпень 2015 року та подальшої реалізації придбаних товарів (робіт, послуг).

За результатами перевірки 26.05.2016 року складено акт №432/04-83-14/33264625, у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:п.198.1, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого за період з 01.08.2015 р. по 31.12.2015 р. завищено податковий кредит за період серпень 2015 року на суму ПДВ 492800 грн., вересень 2015 року на суму 690200 грн., жовтень 2015 року на суму 488900 грн., листопад 2015 року на суму 605000 грн., грудень 2015 року на суму 768000 грн.

На підставі вказаного акту 23.06.2016р. контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 3044900 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1522450 грн.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 цього Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

До витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування з податку на прибуток, згідно абзацу «г» підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 Кодексу, відносяться витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів, які входять до групи витрат на збут, що включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт та наданням послуг.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Кодексу).

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Кодексу до об'єкта оподаткування податком на додану вартість відноситься постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Податковим кредитом, у розумінні підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктами 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка має містити визначені цією статтею обов'язкові реквізити.

Згідно пункту 201.4 статті 201 Кодексу податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця.

Приписами пунктів 201.7, 201.8, 201.10 статті 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, формування податкового кредиту та витрат, що враховують при обчисленні об'єкта оподаткування з податку на прибуток, є відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності.

Податкова звітність ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у частині 1 встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинних документів встановлені частиною 2 цієї статті.

За визначеннями цього Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, будь-які документи можна вважати первинними, що є підставою для їх врахування в податковому обліку, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже, необхідною умовою для віднесення вартості придбаних платником податків товарів та послуг до витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а сум сплаченого ПДВ - до податкового кредиту, є факт дійсного проведення господарських операцій, обумовлених відповідними угодами, що має засвідчуватись належними первинними документами.

Натомість, відображення у даних податкового обліку господарської операції, в ході якої відбулась лише імітація купівлі товару чи послуги, не являється підставою для отримання податкової вигоди за рахунок зменшення об'єкта оподаткування.

Виходячи із викладеного, перевірці підлягає реальність здійснення між позивачем та його контрагентами спірних господарських операцій. При цьому, докази, на обґрунтування доводів сторін, відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні оцінюватись судом у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.08.2015р. між ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА (замовник) та ТОВ Діналекс (виконавець) укладено договір про надання послуг №31/8, згідно якого виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

В рамках укладеного договору ТОВ Діналекс надано послуги з профілактичної діагностики та обслуговування технологічного обладнання, що підтверджено актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №702 від 18.09.2015 р., №753 від 21.09.2015 р., №804 від 22.09.2015 р., №852 від 23.09.2015 р., №901 від 24.09.2015 р., №954 від 25.09.2015 р., №1010 від 28.09.2015 р., №1066 від 29.09.2015 р., податковими накладними та рахунками фактури, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також між ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА (замовник) та ТОВ Діналекс (виконавець) укладено договір про надання послуг №40/9 від 30.09.2015 р., згідно якого виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

В рамках укладеного договору ТОВ Діналекс надано послуги з профілактичної діагностики та обслуговування технологічного обладнання, що підтверджено актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №764 від 21.10.2015 р., рахунком фактури та податковою накладною від 21.10.2015 р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Між ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА (замовник) та ТОВ Ейвері (виконавець) укладено договір про надання послуг №3/15 від 30.10.2015 р., згідно якого виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

В рамках укладеного договору ТОВ Ейвері надано послуги з профілактичної діагностики та обслуговування технологічного обладнання, що підтверджено актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №976 від 27.11.2015 р., №1078 від 30.11.2015 р., №1079 від 30.11.2015 р., податковими накладними №976 від 27.11.2015 р., №1078 від 30.11.2015 р., №1079 від 30.11.2015 р. та рахунками фактури, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також між ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА (замовник) та ТОВ Інкон Констракшн (виконавець) укладено договір про надання послуг №4/11 від 30.11.2015 р., згідно якого виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

В рамках укладеного договору ТОВ Інкон Констракшн надано послуги з профілактичної діагностики та обслуговування технологічного обладнання, що підтверджено актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №801 від 22.12.2015 р., №851 від 23.12.2015 р., №901 від 24.12.2015 р., №943 від 25.12.2015 р., №999 від 28.12.2015 р., №1066 від 29.12.2015 р., №1106 від 30.12.2015 р., №1280 від 31.12.2015 р., податковими накладними №801 від 22.12.2015 р., №851 від 23.12.2015 р., №901 від 24.12.2015 р., №943 від 25.12.2015 р., №999 від 28.12.2015 р., №1066 від 29.12.2015 р., №1106 від 30.12.2015 р., №1280 від 31.12.2015 р. та рахунками фактури, копії яких наявні в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА також як замовником було укладено з ТОВ Марсі ОСОБА_1 договір про надання послуг №11 від 27.07.2015 р., згідно якого виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

В рамках укладеного договору ТОВ Марсі ОСОБА_1 надано послуги з профілактичної діагностики та обслуговування технологічного обладнання, що підтверджено актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №384 від 25.08.2015 р., рахунком фактурою та податковою накладною №384 від 25.08.2015 р.

Також 27.07.2015 року ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА як замовником було укладено з ТОВ Дакар Констракшн договір про надання послуг №11 від 27.07.2015 р., згідно якого виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов договору підтверджено актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №4 від 17.08.2015 р., №263 від 18.08.2015 р., №320 від 19.08.2015 р., №360 від 20.08.2015 р., №516 від 28.08.2015 р., №517 від 31.08.2015 р., рахунками фактури, копії яких залучені до матеріалів справи.

30.09.2015 року ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА як замовником було укладено з ТОВ Дакар Констракшн (виконавець) договір про надання послуг №6/9, згідно якого виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов договору підтверджено актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №507 від 16.10.2015 р., №594 від 16.10.2015 р., №651 від 19.10.2015 р., №704 від 20.10.2015 р., №754 від 21.10.2015 р., рахунками фактури, податковими накладними, копії яких залучені до матеріалів справи.

30.10.2015 року ТОВ УКРСПЕЦОЛИВА як замовником було укладено з ТОВ Дакар Констракшн (виконавець) договір про надання послуг №3, згідно якого виконавець зобовязується за завданням замовника надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов договору підтверджено актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №501 від 16.11.2015 р., №584 від 17.11.2015 р., №601 від 18.11.2015 р., №651 від 19.11.2015 р., №701 від 20.11.2015 р., рахунками фактури, податковими накладними №501 від 16.11.2015 р., №584 від 17.11.2015 р., №601 від 18.11.2015 р., №651 від 19.11.2015 р., №701 від 20.11.2015 р., копії яких залучені до матеріалів справи.

Встановленими під час розгляду справи обставинами підтверджено отримання позивачем від контрагентів ТОВ Ікон Констракшн, ТОВ Ейвері, ТОВ Діналекс, ТОВ Дакар Констракшн, ТОВ Марсі ОСОБА_1 послуг на загальну суму 18269400 грн., а також їх використання у власній господарській діяльності. Вказані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

Під час податкової перевірки та розгляду адміністративної справи відповідач не заперечував відповідність первинних документів, що були складені між позивачем і його контрагентом, вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а податкових накладних - приписам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. І невідповідностей зазначених документів вимогам закону судом не встановлено.

Поряд з цим, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що суть вищенаведених договорів узгоджується із господарською діяльністю позивача.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що контрагенти позивача на час вчинення спірних господарських операцій не були зареєстрованим платником податків й не мали права складати податкові накладні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що однією із основних засад податкового законодавства України є презумпція правомірності рішень платника податку в разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків (пп. 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, що впливають на об'єкт оподаткування податок на прибуток. За змістом указаної норми податковий кредит та витрати вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди, є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

У ході розгляду даної справи відповідачем не було надано суду належних доказів нікчемності правочинів, укладених між позивачем та його контрагентом, тобто, доказів того, що правочини, які мали місце у цих відносинах були спрямовані на незаконне заволодіння майном держави, якими можуть бути виключно вироки суду стосовно посадових осіб, які брали в них участь, у яких встановлено відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що позивачем документально підтверджено реальність спірних господарських операцій. У той же час, ці операції пов'язані із господарською діяльністю позивача, відбулись між правосуб'єктними платниками податків, призвели до змін у структурі майна позивача, і відповідачем не доведено їх недійсності. А обставини, з яких виходив контролюючий орган, при прийнятті спірних рішень, не свідчать про зворотнє.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, становив 75361,25 грн.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції-,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області -залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 р. залишити без змін.

Стягнути з Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 75361,25 грн., здійснивши зарахування за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві (м.Київ) (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; Код банку отримувача (МФО): 820019; Рахунок отримувача: 0001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: О.О. Круговий