Справа № 2-а-1863/09/1527
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2011 р.Справа № 2-а-1863/09/1527

Категорія: 10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Гудіна Н.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Єщенко О.В., Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
06.05.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з врахуванням уточнень, про визнання неправомірними дій та зобов`язання провести перерахунок раніше призначеної пенсії як учаснику бойових дій: з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року в розмірі 324,84 грн., з 01.01.2001 по 31.12.2001 року - 373,15 грн., з 01.01.2002 по 31.12.2002 року - 402,00 грн., з 01.01.2003 по 31.12.2003 року - 402,00 грн., з 01.01.2004 по 31.12.2004 року - 427,03 грн., з 01.01.2005 по 31.12.2005 року - 498,00 грн., з 01.01.2006 по 31,03.2006року - 525,00 грн., з 01.04.2006 по 30.06.2006 року -538,50 грн., з 01.07.2006 року 538,50 грн. Крім того позивач просив зобов`язати відповідача виплатити йому суму недотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася унаслідок проведеного перерахунку за період з 01 січня 2000 року по день фактичного проведення перерахунку.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що він являється прапорщиком запасу Збройних Сил України і пенсіонером Міністерства Оборони України, а також є учасником бойових дій. Відповідно до діючого законодавства передбачено підвищення пенсії для учасників бойових дій у розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком. Однак, надбавка виплачується в значно меншому розмірі ніж це передбачено ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та ст.25 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.11.2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії по надбавці учасникам бойових дій протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії як учаснику бойових дій у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком:

- з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2000 року - у розмірі 324 грн. 84 коп.;

- з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2001 року - у розмірі 373 грн. 15 коп.:

- з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року - у розмірі 402 грн.;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року - у розмірі 427 грн. 03 коп.;

- з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року - у розмірі 498 грн.

- з 01 січня 2006 року по 31 березня 2006 року -у розмірі 525 грн.

- з 01 квітня 2006 року по 30 червня 2006 року -у розмірі 538грн.50 коп.

- з 01 липня 2006 року по 17 липня 2009 року - у розмірі 538грн.50 коп.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоотримане підвищення до пенсії як учаснику бойових дій за період з 01 січня 2000 року по 30 червня 2006 року. В іншої частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального та матеріального права та просить скасувати постанову Сувороського районного суду м. Одеси від 17.11.2009 року, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є військовим пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, яку йому призначено у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб`та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Суворовським районним військовим комісаріатом 02 липня 2004 року.

Позивачу виплачувалась пенсія з урахуванням надбавки за участь в бойових діях у розмірі 24 грн. 93 коп., а з 01 жовтня 2003 року - у розмірі 29 грн. 87 коп.

Позивач перебував на пенсійному обліку в Суворовському районному військовому комісаріаті, а з 01 січня 2007 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України №1522 від 02 листопада 2006 року «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян»- у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на підвищення пенсії в розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`за період з 01.01.2000 року по 17.11.2009 року.

Однак, судова колегія лише частково погоджується з цими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо правового статусу ветеранів війни, у тому числі питання щодо надання їм пільг, переваг та соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно ч. 2 ст. 4 названого Закону, до ветеранів війни належать і учасники бойових дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону (в редакції до 05 жовтня 2005 року) позивач, як учасник бойових дій, мав право на підвищення до пенсії в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст.17 зазначеного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого мала обраховуватися надбавка позивачу до пенсії, як учаснику бойових дій, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 названого Закону, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Будь-якими іншими чинними законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку щодо не взяття до уваги положень ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачеві в період до 01 липня 2006 року підлягали застосуванню положення ч. 3 ст. 46 Конституції України, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(в редакції до 05 жовтня 2005 року), ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії`і ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужували обсяг встановлених законом прав.

Із врахуванням викладеного, позивач, як учасник бойових дій, мав право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком до 01 липня 2006 року.

Однак, разом з цим, колегія суддів вважає, що при вирішенні даної справи по суті судом першої інстанції було порушено положення ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких, перерахунок призначеної пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії тільки 30.03.2009 року, що, в свою чергу, на підставі ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключає можливість перерахунку пенсії позивача за період до 01 липня 2006 року.

При цьому, також слід зазначити, що позивач без поважних причин пропустив і встановлений законом (т.б. ст.99 КАС України) строк для звернення до суду із цими позовними вимогами, про що неодноразово зазначав відповідач в судовому засіданні та в своїй апеляційній скарзі, що, в свою чергу, відповідно до ст.100 діючого на той час КАС України, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу ще й на ту обставину, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`від 05 жовтня 2005 року, який набрав чинності з 01 липня 2006 року, частину 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`викладено в новій редакції, відповідно до якої, учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зазначений Закон України не скасований, Конституційним Судом України неконституційним не визнаний, а тому є чинним.

Отже, за таких обставин, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії останнім проводилося нарахування та виплата позивачу підвищення до пенсії як учаснику бойових дій в розмірі, встановленому ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(в редакції від 05 жовтня 2005 року), колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і відповідно, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при повному встановленні обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2009 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Єщенко О.В.

Кравець О.О.