Справа № 805/1136/17-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 р. Справа №805/1136/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:09:45

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого- судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Нестеренко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання незаконними та скасування: податкового повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30 528,17 грн. та за штрафними санкціями 7632,04 грн; податкового повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128,46 грн. та за штрафними санкціями 282,12 грн; податкового повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. №/285/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн; податкового повідомлення рішення від 05.01.2017 р. № /286/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 р. № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8128,82 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 р. в сумі 4 064,41 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перевірку проведено всупереч мораторію на проведення перевірок передбачених вимог Закону України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон N 71),також зазначає що висновки перевірки не відповідають дійсним обставинам та податковим органом не враховані норми Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII), розпорядження Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» від 2 грудня 2015 року № 1275-р (надалі Розпорядження № 1275-р). З огляду на зазначене рішення податкового органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач через відділ документообігу та архівної роботи суду надав заперечення на адміністративний позов, мотивуючи тим, що податковим органом проведено перевірку ФОП ОСОБА_1, підчас якої не надано первинних документів та ОСОБА_2 обліку доходів і видатків, за наслідком чого виявлено, що позивачем не підтверджено включені до податкової декларації витрати у сумі 83 500,00 грн, які безпосередньо повязані з отриманням доходів у сумі 83 500,00 грн. Внаслідок самостійно визначеного доходу у сумі 83500,00 грн позивачу нараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі16 091,00 грн та штрафні санкції, також, на отриманий доходів від своєї діяльності позивачу нараховано єдиний внесок у сумі 8 128,82 грн та штрафні санкції. За наслідком оплати за надані послуги ФОП ОСОБА_3 позивачем не надано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і утриманого з них податку. Також, внаслідок отримання додаткового блага від анулювання кредитного зобовязання позивачем отримано дохід у сумі 75 230,87 грн, однак зазначений дохід до податкової декларації не включено, у відповідності до чого збільшено суму податку на доходи на суму 14437,17 грн та штрафні санкції, з отриманого доходу нараховано 1,5 % військового збору у сумі 1 128,46 грн. З огляду на зазначене вважає прийняті податковим органом рішення правомірними, а позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, через відділ документообігу та архівної роботи суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника.

У відповідності до приписів ч.2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, вул. Академічна, 82/24 м. Краматорськ, Донецька область, 84313), пройшов передбачену законодавством державну реєстрацію, та згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідач, Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, є субєктом владних повноважень, згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що 05.02.2016 року позивачем, як підприємцем, до податкового органу надана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік з нульовими показниками, з розрахунком податкових зобовязань з податку на додану вартість фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою, в якому зазначенно суму одержаного доходу від оптової торгівлі (КВЕД 46.90) - 83 500,00 грн, витрати повязані з господарською діяльність у сумі - 83 500,00 грн.

У звязку з виникненням сумнівів, щодо результатів діяльності ДПІ у м. Краматорську направило на адресу позивача лист №2899/10/05-15-1301 від 25.02.2016 року про надання пояснень щодо витрат, врахованих при визначені чистого оподатковуваного доходу, та їх документальне підтвердження.

Листом № 18/05 від 18.05.2016 р. позивач надав пояснення, що з 2011 року зареєстрований у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, як фізична особа-підприємець, ним був укладений кредитний договір, але у зв'язку з тим, що в Донецькій області була розпочата антитерористична операція й складнощами у здійснені господарської діяльності та сплатою кредиту, на початку 2015 р. ним було прийнято рішення призупинити провадження підприємницької діяльності на невизначений термін. В серпні 2015 р. банк анулював кредитну заборгованість на суму 75 230,87 грн. В грудні 2015 р. ним прийнято рішення поновити господарську діяльність та вивільнені кошти вкласти в рекламу продукції, випуском. Якої він займався до початку антитерористичної операції на території Донецької області. На виконання даного рішення між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено Договір №5 на надання послуг по виготовленню та розміщенню рекламних матеріалів від 01.12.2015 р. Відповідно до даного договору ОСОБА_3 було виготовлено рекламних матеріалів на загальну суму 83500,00 грн., які були сплачені виконавцю.

На підставі Наказу від 20.10.2016 року №489 податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1, щодо повноти та достовірності визначення доходів та витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

Під час перевірки податковим органом направлено на адресу позивача лист №16363/10/05-15-13-04-13-3 від 03.11.2016 року про надання інформації, з проханням надати первині документи, що стосуються питань перевірки за 2015 рік, а саме: господарські договори, ОСОБА_2 обліку доходів і витрат, документи, що підтверджують задекларовані доходи та витрати, кредитний договір, лист банку про анулювання боргу.

Також, податковим органом на адресу позивача направлено лист №17291/10/05-15-13-04-13-3 від 09.11.2016 року про надання пояснень та їх документальних підтверджень.

За наслідком проведеної перевірки складено акт № 330/10/05-15-13-04- від 16.11.2016 року, згідно висновків акту встановлені наступні порушення:

- п.п. 16.1.2. п. 16.1. ст. 16, п.п. «а» п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України: у період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. не вівся облік доходів та витрат від господарської діяльності;

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 р. включені витрати, які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходу у сумі 83500,00 грн.; у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2015 р. у сумі 16 091,00 грн.

- п. 36.1. ст. 36, п.п. 164.2.17 «д» пункту 164.2 ст. 164, п.п 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України: у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. не задекларований дохід, отриманий від ПАТ «Укрсоцбанк» у вигляді додаткового блага у сумі 75230,87 грн, та самостійно не сплачений податок з такого доходу в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 р. у сумі 14 437,17 грн.;

- пп.1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не задекларований дохід, отриманий від ПАТ «Укрсоцбанк» у вигляді додаткового блага у 75 230,87 грн. в результаті чого донараховано військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2015 р. у сумі 1 128,46 грн.;

- п.п. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16, п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст 49, п. 51.1 ст. 51, п.п. 70.16.1 п. 70.16 ст. 70, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, до ДПІ у м. Краматорську не наданий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і утриманого з них податку про суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_3 за ознакою 157 - «дохід, виплачений самозайнятій особі» за IV квартал 2015 року терміном надання 09.02.2016 року.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у періоді з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. не нарахований, не обчислений та не сплачений єдиний внесок з отриманого доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., в результаті чого донараховане єдиного внеску за 2015р. у сумі 8128,83 грн.;

- п.п. 16.1.12. п. 16.1. ст. 16, п. 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України, до перевірки не надані книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.; господарські угоди, на підставі яких здійснювалося придбання товарів (робіт, послуг), видаткові накладні (акти виконаних робіт) на придбання товарів (робіт, послуг) чеки, платіжні документи на оплату придбаних товарів (робіт, послуг); документи на зберігання та транспортування товарів; документи, що підтверджують включення до витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. рекламних послуг (зразки, або фотографії візиток, макетів, копії печатної продукції, тощо), які підтверджують, іцо витрати на рекламні послуги включені до складу витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. безпосередньо повязанні з отриманням доходу.

Також, у звязку з виявленими порушеннями, відповідчем, здійснено нарахування пені відповідно до пп.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом сформовані:

- податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30 528,17 грн. та за штрафними санкціями 7632,04 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128,46 грн. та за штрафними санкціями 282,12 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. №/285/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн;

- податкове повідомлення рішення від 05.01.2017 р. № /286/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн.

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 р. № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8128,82 грн.

-рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 р. в сумі 4 064,41 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам викладеним сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Враховуючи внесення змін у законодавство, при вирішенні справи судом використовуються відповідні норми закону, які діяли в період виникнення спірних відносин.

Щодо посилань позивача стосовно мораторію на проведення перевірок.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статі 20 ПК України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючи органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України.

Згідно пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підпунктами 79.1 та 79.2 ст.79 ПК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі Закон № 71-VIII) внесені зміни до податкового кодексу України.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 28 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі Податковий кодекс), з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Як вбачається з акту № 330/10/05-15-13-04- від 16.11.2016 року, податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо повноти та достовірності визначення доходів та витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору, тобто обмеження встановлені Законом № 71-VIII до перевірки проведеної у даних правовідносинах не поширюються, оскільки стосувалися повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Стосовно правомірності висновків податкового органу та нарахування грошових зобовязань.

Судом встановлено, та на підтвердження фінансовогосподарських відносин які відбулись у 2015 року позивачем надані наступні документи.

Договір №5 від 01.12.2015 року про надання послуг по виготовленню та розміщенню рекламних матеріалів з протоколом узгодження договірної ціни укладених між ФОП ОСОБА_1А.(Замовник) та ФОП ОСОБА_3О.(Виконавець).

На підтвердження виконання умов договору надані акти прийому виконаних робіт №18 від 01.12.2015 року; №23 від 22.12.2015 року ; №29 від 31.12.2015 року.

На підтвердження оплати виконаних робіт надані квитанції прибуткових касових ордерів №1 від 01.12.2015 року на суму 10 252,00 грн; №2 від 22.12.2015 року на суму 72 048,00 грн; №3 від 31.12.2015 року на суму 1 200,00 грн.

Відповідно до наданого позивачем до податкового органу письмового пояснення від 18.05.2016 року вбачається, що позивачем з початку 2015 року було призупинено господарську діяльність та у грудні 2015 року поновлено.

З акту перевірки вбачається, та сторонами не оспорюється, що у цей період позивач здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.

До проведення перевірки та під час перевірки податковим органом листами витребовувались від позивача пояснення, інформація та первині документи, що стосуються питань перевірки за 2015 рік, а саме: господарські договори, ОСОБА_2 обліку доходів і витрат, документи, що підтверджують задекларовані доходи та витрати, кредитний договір, лист банку про анулювання боргу.

Позивачем на зазначені листи було надано договір №5 від 01.12.2015 року, протокол узгодження договірної ціни, акти про надані послуги, квитанції про оплату послуг, сальдова відомість ПАТ «Укрсоцбанк», повідомлення для нотаріуса, довідка про відсутність фінансових претензій від банку.

Згідно пп.16.1.2 п.16 ст. 16, п.176.1 ст. 176 ПК України, платники податку на доходи фізичних осіб зобов'язані, зокрема:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

У відповідності до п.177.10 ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести ОСОБА_2 обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року «Про затвердження форми ОСОБА_2 обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» затверджено форму ОСОБА_2 обліку доходів і витрат, ОСОБА_2 ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді.

Також, згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

З зазначених положень випливає, що умовою виникнення у платника права на віднесення сум до доходів або до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції та обовязкове внесення їх до ОСОБА_2 обліку доходів і витрат.

Як раніше судом було встановлено, позивачем укладався договір з метою отримання послуг з виготовлення реклами на підтвердження виконання якого надані акти прийому виконаних робат та платіжні доручення, також, під час судового розгляду справи позивачем, через відділ документообігу та архівної роботи суду надано копію договору підряду №01/12 від 12.01.2016 року на виготовлення чавунного та сталевого лиття; копію договору підряду №03/14 від 14.03.2016 року на виготовлення чавунного та сталевого лиття; копію договору № 01/12-2 від 12.01.2016 року про оренду обладнання.

Суд зауважує, що надані позивачем копії договорів не підтверджені оригіналами, а також на підтвердження здійснення господарських операцій за зазначеними договорами не надані первині документи: видаткові накладні (акти виконаних робіт) на придбання товарів (робіт, послуг) чеки, платіжні документи на оплату придбаних товарів (робіт, послуг); документи на зберігання та транспортування товарів.

Крім того, позивачем до суду були надані візитки на імя ОСОБА_1 з переліком послуг, а саме: механічна обробка, чавунне та сталеве лиття, виготовлення модельних комплектів з опрацюванням ливарної технології для сталевого і чавунного лиття, технологічне супроводження ливарного виробництва, запасні частини до екскаваторів; календар з рекламою; рекламний плакат, однак, суд зауважує на тому, що під час проведення перевірки, позивачем не надавались зазначені документи та/або документи з надання рекламних послуг (зразки, або фотографії візиток, макетів, копії печатної продукції, тощо), які підтверджують, що витрати на рекламні послуги включені до складу витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. безпосередньо повязанні з отриманням доходу, оскільки у податковій декларації зазначено, що дохід отримано від основної діяльності - оптової торгівлі, натомість з рекламної продукції наданої до суду вбачається, що діяльність позивача стосується іншого роду діяльності, пов'язаного з литтям та/або обробкою металів.

Також, позивачем ані під час перевірки, ані під час судового розгляду справи не було надано ОСОБА_2 обліку доходів і витрат за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року до якої внесено документальне підтвердження здійснених витрат у сумі 83 500,00 грн, які безпосередньо повязані з отриманням доходів у сумі 83 500,00 грн.

Враховуючи той факт, що позивачем ОСОБА_2 обліку доходів і витрат та первинні документи на підтвердження здійснення господарської діяльності під час проведення перевірки надано не було у відповідності до чого висновки податкового органу щодо порушення позивачем п.п. 16.1.12. п. 16.1. ст. 16, п. 44.3. ст. 44, п.п.а) п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 ПК України, відповідають дійсності.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України, у зв'язку з незабезпеченням позивачем зберігання первинних документів та ненадання їх податковому органу до позивача застосовано штраф у сумі 510,00 грн.

Одже, за наслідком відсутності первинних документів, податковим органом правомірно сформовано податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /286/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн.

Щодо правомірності нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Як вбачається з додатку до податкової декларації, позивачем самостійно визначено дохід фізичної особи-підприємця від основного виду господарської діяльнсоті - оптової торгівлі у сумі 83 500,00 грн.

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим зобов'язанням в розумінні Податкового кодексу України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначені ст. 177 ПК України.

Відповідно до п.177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до ст. 167 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як раніше було встановлено судом, позивачем до податкового органу не надано первинних документів на підтвердження понесених витрат та ОСОБА_2 обліку доходів і витрат, у відповідності до чого податковим органом в ході перевірки для розрахунку податку на доходи фізичних осіб був взятий загальний дохід визначений позивачем особисто у сумі 83 500,00 грн.

З огляду на вищезазначене, матеріалами справи підтверджено, що позивачем було занижено чистий оподатковуваний дохід за 2015 рік на суму 83 500,00 грн та висновки податкового органу про порушення позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, про включення позивачем до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 року витрати, які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходу у сумі 83 500,00 грн, у результаті чого правомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 р. у сумі 16 091,00 грн.

Отже, податковим органом правомірно сформовано податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 року № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб в частині нарахування зобовязання в сумі 16 091,00 грн. та за штрафними санкціями 4 022,75 грн.

Також, судом встановлено, що між фізичною особою ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір. У зв'язку з тим, що в Донецькій області була розпочата антитерористична операція в серпні 2015 р. банк анулював основну суму кредитної заборгованості на суму 75 230,87 грн.

У відповідності до ст. 605 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється внаслідок звільнення ( прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до п. 164. 1 ст. 164 ПК України базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України, визначено, що базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

При цьому вказане положення містить застереження, згідно з яким якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З аналізу наведених законодавчих положень у їх системному зв'язку, суд дійшов висновку про те, що обов'язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання кредитором суми боргу виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання (вручення) платнику податку кредитором повідомлення про анулювання боргу або укладення з платником відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Зазначена правова позиція висловлена у рішенні Вищого адміністративного суду України № К/800/14115/15 від 27.04.2016 року.

Таким чином, на думку суду, заборгованість, за кредитним договором є прощенною (анульованою).

Додаткові блага, у відповідності до пп. 14.1.47 п.14.1 ст. 14 ПК України це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України, платник податку на доходи фізичних осіб, зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до пп.49.18.4. п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Таким чином, оскільки банком було здійснено анулювання(прощення) основної суми боргу(кредиту), то з метою оподаткування податком на доходи фізичних осіб сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом фізичної особи та включається до загального місячного(річного) оподатковуваного доходу, однак платником податків фізичною особою ОСОБА_1 отриманий дохід не задекларовано.

У акті перевірки, податковим органом зазначено, що згідно п. 177.6 ст. 177 ПК України, у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на п. 177.6 ст. 177 ПК України про отримання позивачем, як фізичною особою-підприємцем іншого доходу, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраного ним виду діяльності, оскільки зазначений дохід був отриманий фізичною особою ОСОБА_1 від анульовання банком заборгованості за кредитним договором, та саме фізична особа ОСОБА_1 зобовязаний був подати декларацію про майно та доходи за 2015 рік із зазначенням доходу у сумі 75 230,87 грн, як додаткове благо, у відповідності до чого відсутні підстави для визначення доходу у ФОП ОСОБА_1 в сумі 75 230,87 грн.

Отже податковим органом протиправно сформовано податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 року № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб в частині нарахування зобовязання в сумі 14 437,17 грн. та за штрафними санкціями 3 609,29 грн.

Також, відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що платниками збору є фізичні особи, які отримують дохід та податкові агенти. Фізичні особи, платники податків, несуть відповідальність та зобов'язані включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Отже, враховуючи безпідставність зарахування до доходів позивача суми 75 230,87 грн відповідачем неправомірно здійснено висновки про порушення позивачем пп.1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України та не сплату військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2015 р. у сумі 1 128,46 грн.

Крім того, податковим органом неправомірно здійснено висновок щодо порушення позивачем, як фізичною особою-підприємцем п. 36.1. ст. 36, п.п 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, п. 177.11 ст. 177 ПК України та неправомірно сформовано податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128,46 грн. та за штрафними санкціями 282,12 грн.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IVцього Кодексу;

Відповідно до п.36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пп.168.1.3п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Згідно п.177.11 ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Приписами п.177.7 ст. 17 ПК України,визначено, що фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника-фізичної осооби, яка перебуває з нею у трудовмих, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Як вбачається з акту перевірки ФОП ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем (РНОКПП НОМЕР_2) зареєстрований в ДПІ у м. Краматосрьку як платник податку, який у грудні 2015 року перебував на спрощений системі оподаткування.

Суд зазначає, що позивач у правовідносинах з ФОП ОСОБА_3 не є податковим агентом, оскільки договір укладався з фізичною особою-підприємцем, а не фізичною особою, у відповідності до чого висновки податкового органу про віднесення доходу, виплаченого самозайнятій особі на підставі наданих послуг за договором №5 укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства, отже податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. №/285/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн прийнято податковим органом неправомірно, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Щодо правомірності нарахування позивачу єдиного внеску.

За наслідком заниження доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, позивачем занижено дохід на який нараховується єдиний внесок.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Закон № 2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, що визначено п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464.

Частиною 1 ст. 2 Закону № 2464 встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, повязаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків, що визначено ч. 1 ст. 3 Закону № 2464.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4 Закону № 2464.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, крім іншого, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

Права та обовязки платників єдиного внеску визначені ст. 6 Закону № 2464.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Статтею 25 Закону № 2464, регламентовані заходи впливу та стягнення за порушення вимог цього Закону.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (в редакції від 01 січня 2015 року у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум).

Частиною 14 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Аналіз наведених вище положень Закону № 2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зумовлює висновок, що за загальним правилом платники єдиного внеску, зобовязані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Невиконання цього обовязку має наслідком застосування до платника єдиного внеску штрафу у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум, а починаючи з 01 січня 2015 року у розмірі 20 відсотків, а також нарахування пені з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, про що посадовою особою органу доходів і зборів приймається відповідне рішення.

Разом з цим 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнятий Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669).

Закон № 1669 визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно ст. 1 Закону № 1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Частини 1-3 ст. 11 Закону № 1669 передбачають, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На підставі пп. б пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 внесені зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення доповнений пунктом 9-3 такого змісту: 9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Суд зауважує, що пп. 8 п. 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України Про створення вільної економічної зони Крим та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України від 12 серпня 2014 року № 1636-VII (далі Закон № 1636) внесені зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 доповнено пунктом 9-3.

Внаслідок цього зміни до Закону № 2464, внесені на підставі пп. б пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669, включені до розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 як пункт 9-4.

Аналіз абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 зумовлює висновок, що правові норми, закріплені у цьому пункті, поширюються на платників єдиного внеску, визначених ст. 4 Закону № 2464, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція.

Абзац 1 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 передбачає звільнення таких платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою звільнення платників єдиного внеску, згаданих у абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464, є заява, подана ними до органу доходів і зборів, про що свідчить абз. 2 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464.

Крім того, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 до платників єдиного внеску, зазначених у абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464, не застосовується відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

При цьому, на відміну від звільнення від виконання обовязків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, незастосування до платників єдиного внеску, зазначених в абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464, відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обовязків платника єдиного внеску законодавець не обумовлював додатковими умовами, зокрема необхідністю подання відповідної заяви чи отриманням сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України.

На виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669 п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Місто Краматосрьк включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

На час виникнення спірних правовідносин місцезнаходження позивача зареєстровано у м. Краматосрьку.

Отже, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обовязків платника єдиного внеску впродовж спірного періоду до ФОП ОСОБА_1 не застосовуються.

Враховуючи зазначене, податковим органом неправомірно здійснено висновки про порушення позивачем п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та той факт, що у період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. не нарахований, не обчислений та не сплачений єдиний внесок з отриманого доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., та донарахування єдиного внеску за 2015р. у сумі 8 128,83 грн.

Враховуючи зазначене Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 р. № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8128,82 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 р. в сумі 4 064,41 грн. прийняті протиправно, у звязку з чим підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного позовні вимоги Фізичної особипідприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, відповідно до частки задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 8-11, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особипідприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /283/10/05-15-13-04 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 14 437,17 грн. та за штрафними санкціями 3 609,29 грн.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128,46 грн. та за штрафними санкціями 282,12 грн.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області №/285/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 року про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн.

Визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 р. № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8 128,82 грн.

Визнати незаконним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 р. в сумі 4 064,41 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Фізичної особипідприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 371 грн 20 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено у судовому засіданні 15 травня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Христофоров А.Б.