Справа № 638/4957/17
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4957/17
Провадження № 2-а/643/374/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку скороченого провадження)

05 травня 2017 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Наумова С.М., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Управління Пенсійного фонду в Шевченківському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2017 року ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Управління Пенсійного фонду в Шевченківському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач просить визнати протиправними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо не зарахування до його стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова зарахувати до його стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. періоду проходження військової строкової служби з 18 травня 1978 року по 26 червня 1980 рік ( 2 роки 1 місяць 8 днів).

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова призначити мені, як судді у відставці періоду проходження військової строкової служби з 18 травня 1978 року по 26 червня 1980 рік ( 2 роки 1 місяць 8 днів).

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова призначити йому, як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді Барвінківського районного суду Харківської області, починаючи з 5 жовтня 2016 року із наступного дня після звільнення/, здійснити відповідний перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та виплатити недоотриману його різницю.

Стягнути з Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на його користь 640,00 грн. сплаченої суми судового збору.

Позивач в позовній заяві підтримав позов та просив розглядати справу за його відсутністю.

Відповідач управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова, надав до суду письмові заперечення в яких, позовні вимоги не визнав та просив відмовити ОСОБА_1, в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що згідно ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-УІ, від 07.07.2010 року до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах. колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Статтею 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ який набрав чинності 30.09.2016, передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради юстиції; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Зарахування періоду проходження військової строкової служби до стажу роботи на посаді судді не передбачено.

Пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1402, передбачено, що судді у відставці, в тому числі тому, який вийшов у відставку після набрання чинності цим Законом, щомісячне довічне грошове утримання встановлюється у розмірі 80-90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-УІ від 07.07.2010.

Довідкою наданою Барвінківським районним судом Харківської області від 04.10.2016 року зазначено, що стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 23 роки, 6 місяців, 16 днів.

Отже пенсію Позивачу розраховано при загальному трудовому стажі 37 років, 11 місяців, 13 днів, з них стаж роботи на посаді судді - 23 роки, 6 місяців, 18 днів. Загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку - 86 %.

Посилання Позивача на застосування постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, оскільки дані постанови втратили чинність на підставі постанови від 01.12.2010 № 1097.

Згідно зі статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України вищезазначений позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути адміністративний позов за відсутністю сторін на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 18 березня 1993 року по 4 жовтня 2016 року займав посаду судді Барвінківського районного суду Харківської області. Постановою Верховної Ради України № 809 - IV від 15.05.2003 року обраний безстроково суддею цього суду.

Працював на займаній посаді у вказаному суді до 4 жовтня 2016 року до моменту звільнення у зв'язку з відставкою, згідно з наказом голови Барвінківського районного суду Харківської області від 4 жовтня 2016 року №02-03/28 та відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» за №1600 - VIII від 8 вересня 2016 року.

17 жовтня 2016 року він звернувся до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про нарахування та призначення щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці згідно ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції 07.07.2010 року, з змінами станом на 14.10.2014 року), яке йому вказаним управлінням було призначено з 5 жовтня 2016 року.

З 1 лютого 2017 року, в зв'язку зі зміною місця проживання, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова та отримує довічне грошове утримання судді.

Згідно листа управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова від 24 березня 2017 року на його заяву від 20 березня 2017 року, відповідно до ст.. 43 Закону України «Про статус судців» (в редакції, що чинна на 29 жовтня 2010 року) до стажу роботи, що дає право судді на відставку та одержання щомісячного грошового утримання було зараховано період з 18 березня 1993 року по 4 жовтня 2016 року ( 23 роки 6 місяців 18 днів). Період проходження строкової військової служби не був зарахований до стажу, оскільки це не передбачено вказаним Законом. Розрахунок довічного грошового утримання з 1 березня 2017 року: заробітна плата,яка враховується при призначенні довічного грошового утримання - 28800.00 грн.; загальний відсоток розрахунку від заробітку - 86 %; основний розмір утримання від заробітку - 24768.00 грн.; до виплати 24768.00 грн.

При цьому позивач вважає, що Ізюмським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області при розрахунку розміру довічного грошового утримання, не враховано до відповідного стажу роботи суддею час проходження ним строкової військової служби з 18 травня 1978 року по 26 червня 1980 рік ( 2 роки 1 місяць 8 днів)

Згідно частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання".

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права регулює Закон України "Про судоустрій і статус суддів", який також визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010року №2453-VI (чинного на час звільнення позивача у відставку) суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції від 01.01.2015 року, згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У зв'язку з цим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді підлягає визначенню у відповідності до ч. 3 ст.141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453-VІ (в редакції Закону від 28.03.2015 року), згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Відповідно до п. 11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010року №2453-VI (в редакції від 07.07.2010 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 28.03.2015 року пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, стаж роботи судді визначений відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігається та не підлягає зменшенню.

Згідно з ч. 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, який втратив чинність 01.01.2012 року, було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітрів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 44 зазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Згідно з п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283, до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, а також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.93р. № 1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів".

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20 березня 2008 року №248/2008).

Аналогічна правова норма містилась і в Постанові Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, якою було доповнено Постанову Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді" (абзац 2 пункту 3-1).

Зазначена вимога міститься і в п. 2.6. "Положення про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці" затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 року № 94.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 912 від 2 серпня 1996 року, обчислення стажу державної служби належить до компетенції кадрової служби державного органу, з яким державний службовець перебуває (перебував) у трудових відносинах. Кадрова служба у кожному конкретному випадку на підставі чинного законодавства, вивчення записів трудової книжки, послужного списку, відповідних довідок чи архівних документів має самостійно прийняти рішення щодо зарахування (включення) окремих періодів роботи (служби) до стажу державної служби.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, в тому числі, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

Як вбачається з матеріалів справи до стажу роботи, що дає право судді на відставку та одержання щомісячного грошового утримання було зараховано період з 18 березня 1993 року по 4 жовтня 2016 року ( 23 роки 6 місяців 18 днів). Період проходження строкової військової служби не був зарахований до стажу).

Отже, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці слід враховувати календарний період проходження військової служби за період з 18.05.1978 року по 26.06.1980 р. ( 2 роки 1 місяць 8 днів).

Зазначена позиція кореспондується із роз'ясненнями Конституційного Суду України в рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп (абзаци 2,3 пункту 4 мотивувальної частини), відповідно до яких "набуте право не може бути скасоване, звужене". Гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України, зокрема, у рішеннях від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Отже, у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані положення Закону, які призводять до звуження прав судді, зокрема щодо його стажу роботи та відповідного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У зв'язку з цим Закон України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII, прийнятий 02.06.2016 року, який набрав чинності 30.09.2016 року, в частині визначення стажу роботи позивача, який був відрахований зі штату суду 04 жовтня 2016 року, не підлягає застосуванню.

Таким чином, оскільки на момент відрахування ОСОБА_1, зі штату Барвінківського районного суду Харківської області його загальний стаж роботи складав 37 років 11 місяців 13 днів, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а тому відмова пенсійного органу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді проходження строкової служби в лавах Збройних сил України підлягає визнанню нечинною.

В постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив обов'язкову для врахування правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 КАС України).

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача Ізюмського об'єднання управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо не нарахування до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби з 18 травня 1978 року по 26 червня 1980 року (2 роки 1 місяць 8 днів).

Задля забезпечення права позивача на отримання належного йому розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці, суд вважає за необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова зарахувати до його стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження військової строкової служби з 18 травня 1978 року по 26 червня 1980 рік ( 2 роки 1 місяць 8 днів).

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова призначити позивачу, як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді Барвінківського районного суду Харківської області, починаючи з 5 жовтня 2016 року /з наступного дня після звільнення/, здійснити відповідний перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та виплатити недоотриману його різницю.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Управління Пенсійного фонду в Шевченківському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо не зарахування до мого стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова зарахувати до ОСОБА_1, стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження військової строкової служби з 18 травня 1978 року по 26 червня 1980 рік ( 2 роки 1 місяць 8 днів).

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова призначити ОСОБА_1, як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді Барвінківського районного суду Харківської області, починаючи з 5 жовтня 2016 року /з наступного дня після звільнення/, здійснити відповідний перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та виплатити недоотриману його різницю.

Стягнути солідарно за рахунок державних асигнувань з Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова на користь позивача 640,00 грн. сплаченої суми судового збору по 320 грн., з кожного.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.М. Наумова