Справа № 766/5043/16-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/5043/16-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Майдан С.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради про визнання дій неправомірними і стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просив стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м.Херсоні ради на свою користь допомогу на оздоровлення за 2015 рік в розмірі чотирьох заробітних плат (3200х4) - 12800,00 гривень та компенсацію за моральну шкоду в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат (3200х5) - 16000,00 гривень, що в загальній сумі становить 28800,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ОСОБА_1 має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом ІІІ групи.

Позивач вважав, що відповідно до статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на момент виплати за місцем свого проживання органами соціального захисту населення. 02.06.2016 року він звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської (Корабельної) районної у м. Херсоні ради, про здійснення грошової допомоги на оздоровлена за 2015 рік. У відповіді від 08.06.2016 року №2355/13 відповідач повідомив, що за рішенням Управління від 10.05.2016 року йому призначено компенсацію на оздоровлення за 2015 рік в сумі 90,00 гривень, посилаючись на розміри соціальних виплат постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, що встановлені постановами Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 та від 20.09.2005 року №936.

Оскільки розмір допомоги за 2015 рік визначений без урахування положень ст.48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач вважає дії відповідача неправомірними. Просив відмову Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради у виплаті грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2015 рік визнати неправомірними діями та зобов'язати здійснити на його користь таку виплату в розмірі, передбаченому ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, а за завдану моральну шкоду протягом 2011-2016 років стягнути компенсацію в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на день набрання законної сили рішенням суду.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 17.07.2014 року має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 3-ї групи та користується пільгами відповідно до Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії А № 443608 та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ №376340 від 10.06.2014 року.

02.06.2016 року позивач звернувся з заявою до Управління праці та соціального захисту населення про виплату йому грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік у розмірі встановленому ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року.

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради від 08.06.2016 року №2355/13 ОСОБА_1 повідомлено, що він перебуває на обліку як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з наступними змінами) отримує щорічну компенсацію на оздоровлення в розмірі 90,00 грн. Управління при призначенні розміру допомоги керується постановами Кабінету міністрів України від 20.09.2005р. №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для використання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановлює розміри даної допомоги відносно до категорії. Рішенням Управління від 10.05.2016 року йому призначено щорічну компенсацію на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 90,00 гривень, а особову справу надіслано до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Не погоджуючись із розміром, нарахованої відповідачем щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік, позивач 13.06.2016 року звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, керуючись нормами постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нормами постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», при нарахуванні позивачу щорічної разової допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи діяв в межах наданої компетенції та відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 2 або 3, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою , компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, відповідно до частини першої статті 48 Закону (796-12), постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015р. N285 (285-2015-п) "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" (Офіційний вісник України, 2015 р., N 40, ст. 1204), а також щорічна допомога на оздоровлення деяким категоріям постраждалих громадян відповідно до частини другої статті 48 Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. N 562 (562-2005-п ) "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Офіційний вісник України, 2005 р., N 28, ст.1636).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - інвалідам ІІІ групи розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 90,00 гривень.

Згідно частини 2 пункту 9 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що норми і положеннями ст.20,21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік»

До того ж, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 «У справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2,3,6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України» роз'яснено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема принципом законності.

Вказаний принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідним Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 роз'яснено, що Кабінет Міністрів України має право встановлювати, у випадках передбачених Конституцією та законами України, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів з Державного бюджету України.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинною і була прийнята у відповідності до Конституції України, Бюджетного кодексу України та ст.ст.62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідає положенням ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції ЗУ №76-VIII від 28.12.2014 року.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, керуючись нормами постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нормами постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», при нарахуванні позивачу щорічної разової допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи діяв в межах наданої компетенції та відповідно до норм чинного законодавства.

При цьому не підлягає задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди з Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради у розмірі 16000,00 гривень за необґрунтованістю, оскільки встановлена відсутність протиправних дій відповідача та правових підстав для задоволення цієї вимоги.

Слід також зазначити, що позивач в своєму позові не посилається на статтю 46 Конституції України про те, що розмір його пенсії нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідачі надали суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року у справі № 766/5043/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин