Справа № 2-а-1240/11/1419
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-1240/11/1419

Категорія: 6.2.1Головуючий в 1 інстанції: Ітрін М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22.03.2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення Баловненської сільської ради від 16.12.2010 року № 13 про відмову в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування господарських будівель, зобовязання виділити у власність земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування господарських будівель, розташованих за адресою: вул. Набережна, 124, с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області, які належать позивачу на праві приватної власності.

Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09 червня 2011 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2.

14.06.2011 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області.

ОСОБА_2 погоджуючись з постановою суду першої інстанції, апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що Баловненською сільською радою було неправомірно винесено рішення про відмову у наданні йому у власність земельної ділянки, оскільки остання необхідна йому для обслуговування будівель, які знаходяться у приватній власності позивача. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення не містить обґрунтованих мотивів відмови у наданні земельної ділянки, а також винесене з порушенням норм земельного законодавства, у звязку з чим підлягає скасуванню.

На підставі викладеного ставиться питання про скасування постанови Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09.06.2011 року та прийняття нової, якою задовольнити поданий адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідач по справі в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи, причини неявки суду не відомі.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 19.02.2009 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та будівлями, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Набережна, 124, що належали продавцю на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 10-11).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що районним комунальним підприємством «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації»згідно рішення від 25.02.2009 року на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2009 року здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок, який знаходиться за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Набережна, 124 (а.с. 12).

24.11.2010 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Баловненської сільської ради Миколаївської області про передачу у власність земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування господарських будівель, які належать йому на праві приватної власності та знаходяться за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Набережна, 124, та які позначені на плані БТІ як сарай камяний, зазначений на плані літерою Г-1 та сарай камяний, позначений літерою Е-1 (а.с. 4).

Однак, рішенням Баловненської сільської ради Миколаївської області від 16.12.2010 року № 13 було відмовлено у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування господарських будівель із земель державної власності не переданих у власність або не наданих у користування в межах населеного пункту в с. Баловне по вул. Набережна, 124 (а.с. 5).

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_2 посилався на неправомірність повторної відмови Баловненської сільської ради Миколаївської області у виділенні йому земельної ділянки та просив скасувати зазначене рішення сільської ради.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з думкою суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, зважаючи на наступне:

Так, згідно ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. В свою чергу безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.п «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах в розмірах - не більше 0,25 гектара.

Ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що зазначена безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

В свою чергу порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності передбачений ст. 123 ЗК України, згідно якого надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, які приймаються на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно

до Закону або надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Як вбачається з матеріалів справи Баловненська сільська рада Миколаївської області, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, посилалась на п. 4 ст. 89 Водного Кодексу України та протокол зборів жителів вул. Набережної (виборчих округів № 3, № 4) від 07.08.2010 року.

Згідно ст. 89 Водного кодексу України встановлено обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах.

Зазначеною статтею передбачено, що у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 88 Водного Кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються в межах водоохоронних зон з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм.

В свою чергу порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюється Кабінетом Міністрів України. Виконавчі комітети місцевих рад зобовязані доводити до відома населення рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.

Відповідно до п. 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 р. № 486 розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами Рад.

З листа Баловненської сільської ради Миколаївської області за вих. № 6 від 25.07.2011 року вбачається, що на території села водоохоронних зон не встановлено (а.с. 84).

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до постанови Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08.08.2011 року, як набрала законної сили, збори жителів с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області вул. Набережна, 124 (виборчі округи № 3 та № 4) визнано такими, що проведені з порушенням порядку встановленого законодавством (а.с. 85-86).

Згідно ст. 123 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку позивачем не було допущено порушень вимог діючого законодавства, а тому рішення Баловненської сільської ради Миколаївської області від 16.12.2010 року № 3 прийнято необґрунтовано є протиправним та підлягає скасуванню.

Зважаючи на все вищезазначене, та на той факт, що гр. ОСОБА_2 не використано своє право на безоплатну передачу земельної ділянки у власність у межах норм, визначених цим Кодексом, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

При цьому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно закриття провадження по справі в частині вимог щодо зобовязання сільської ради виділити у власність позивачу земельну ділянку.

Згідно п. 4 чт. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29.12.2009 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2010 року, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 стосовно зобовязання Баловненської сільської ради Миколаївської області передати безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою по вул. Набережна, 124 в селі Баловне Новоодеського району Миколаївської області (а.с. 14-16, 29).

Відмовляючи у задоволенні зазначених вимог суди виходили з того, що згідно ст.ст. 116 та 122 Земельного кодексу України всі рішення щодо передачі у власність, користування земельних ділянок віднесені до виключної компетенції відповідних органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Враховуючи те, що судами вже розглядалось питання про зобовязання сільської ради передати у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування господарських споруд і прийнято відповідне рішення, яке в порядку, передбаченому чинним законодавством України набрало законної сили, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі у вказаній частині позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги Краснянської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09 червня 2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Баловненської сільської ради від 16.12.2010 року № 13 про відмову в наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування господарських будівель.

Провадження по справі в частині позовних вимог щодо зобовязання виділити у власність земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування господарських будівель, розташованих за адресою: вул. Набережна, 124, с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області, які належать позивачу на праві приватної власності закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1