Справа № 821/567/17
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/567/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом'якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (відповідач), в якому просить зобов'язати Управління державної автомобільної інспекції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду за періоди з 06.11.2015 по 25.05.2016, та з 29.09.2016 по 05.04.2017 у розмірі 38 829 грн. 35 коп.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити.

Управління державної автомобільної інспекції Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (відповідач) письмові заперечення проти позову не надало, представник відповідача в судові засідання 26.04.17 та 17.05.17 не прибув. Про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки УДАІ УМВС в Херсонській області знаходиться в стадії ліквідації, але ще не ліквідовано, не виключено з ЄДР, тому є належним відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що до судового засідання прибули не всі особи, хоча і були повідомлені належним чином, приймаючи до уваги клопотання представника позивача, перешкод для розгляду справи не має, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження (ч. 6 ст. 128 КАС України).

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 2002 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом УМВС України в Херсонській області № 411 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. На момент звільнення позивач обіймав посаду старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу із забезпечення супроводження батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон).

Із звільненням ОСОБА_1 не погодився та подав позов до суду. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.04.16 по справі № 821/3691/15-а був частково задоволений позов ОСОБА_1, наказ УМВС України в Херсонській області № 411о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 був визнаний протиправним та скасований.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 25 травня 2016 року № 9 о/с на виконання вищезазначеної постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року скасовано пункт наказу УМВС від 06 листопада 2015 року №411 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п.64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення за період 06.11.15 по 25.05.16 позивачем не заявлялось до стягнення в примусовому порядку, відповідач добровільно також не виплатив ОСОБА_1 за цей період грошове забезпечення.

26 травня 2016 року УМВС України в Херсонській області видано наказ №10 о/с (з урахуванням наказу УМВС України від 19 вересня 2016 року за № 24 о/с ) про те, що згідно з п. 10 та п.11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача було звільнено з 26 травня 2016 року з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу із забезпечення супроводження батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон) у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів).

Не погоджуючись з наказом УМВС України №10 о/с від 26 травня 2016 року про його звільнення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування наказу про звільнення, про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду 821/813/16 від 21.02.2017 року наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області №10 о/с від 26 травня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу із забезпечення супроводження батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон) був визнаний протиправним та скасований; поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби взводу із забезпечення супроводження батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон) з 26.05.16, зобов'язано Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 26.05.16 по 29.09.16 з урахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільненні та виплат по безробіттю.

У листі за вих. № 6/9-34 від 20.03.2017 року УДАІ УМВС України в Херсонській області повідомило ОСОБА_1 про виконання в повному обсязі зобов'язання щодо сплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки за період вимушеного прогулу з 26.05.16 по 29.09.16 (127 календарних днів) загальний розмір грошового забезпечення становив 15817 грн. 85 коп., виходячи із середньоденного грошового забезпечення 124 грн. 55 коп. Сума сплаченої 13.04.2016 вихідної допомоги при звільненні склала 25438 грн. 45 коп., отже, перевищувала суму грошового забезпечення, яке мало б бути сплачене ОСОБА_1 за рішенням суду за період з 26.05.16 по 29.09.16.

Доказів того, що Управлінням МВС Україні в Херсонській області виконано рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді з 26.05.16 немає. Позивач стверджує про невиконання судового рішення.

На думку позивача, на сьогоднішній день ОСОБА_1 має право й на отримання грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду за період з 29.09.16 по 05.04.17. Згідно розрахунку, здійсненого позивачем, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та час затримки виконання рішення суду у розмірі 38 829, 35 грн. Вказана сума обчислена наступним чином. Середньоденна сума грошового забезпечення складає 124,55 грн. з урахуванням грошового забезпечення за два місяці, що передували звільненню, за вересень 2015 року 3328,28 грн. та за жовтень 2015 року - 4369,37 грн. (виходячи з розрахунку (3328,28 грн. + 4369,37 грн. ): 61 день=124,55 грн.) Час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 по 25.05.2016 складає 201 день. Таким чином, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за цей період складає 25 034, 55 грн. (201 день х 124,55 грн.). Час вимушеного прогулу та час затримки виконання рішення суду з 29.09.2016 по 21.02.2017, та з 22.02.2017 по 05.04.2017 (дату подання позову) складає 188 днів, грошове забезпечення за цей період складає 23 415,40 грн. (188 днів х 124,55 грн.).

Сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 26.05.2016 по 29.09.2016, про стягнення якої вимоги у позовній заяві не ставляться, оскільки була предметом розгляду у справі № 821/813/16, складає 15 817,85 грн. З урахуванням суми сплаченої вихідної допомоги при звільненні 25438,45 грн., позивач просить стягнути грошову суму за час вимушеного прогулу і затримки виконання судового рішення, яка підлягає стягненню на його користь з відповідача, в розмірі 38 829, 35 грн. (25034 грн. 55 коп. + 23415 грн. 40 коп. + 15817 грн. 85 коп. - 25438 грн. 45 коп. = 38829 грн. 35 коп.)

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку".

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії суд застосовує як пріоритетні норми спеціальних законів, та трудове законодавство у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Стаття 116 КЗпП встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП).

Частина 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника має бути виплачений середній заробіток за час затримки виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно п. 1.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердж. наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо. Якщо після виконання роботодавцем рішення про поновлення працівника на роботі (тобто після видання відповідного наказу) працівник фактично не приступив до роботи з вини роботодавця (наприклад, роботодавець несвоєчасно ознайомив працівника з наказом, не забезпечив робочим місцем, не створив належних умов праці тощо), працівник має право вимагати виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня, коли він фактично приступить до роботи. Таку вимогу роботодавець може виконати добровільно, протабелювавши працівника як такого, що приступив до роботи, або видавши відповідний наказ про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому має зазначити причини, через які поновлений працівник не міг фактично приступити до роботи, тривалість вимушеного прогулу та розмір належної йому виплати.

При здійсненні розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу та час затримки виконання рішення суду застосовуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 08,02.1995 року N 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати". Даною постановою визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

З огляду на наведене, враховуючи, що відповідно до вищенаведених нормативних актів, за період з 06.11.2015 року по 25.05.2016 року УДАІ УМВС України в Херсонській області мало б бути виплачене грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. Оскільки в добровільному порядку такі виплати УДАІ УМВС України в Херсонській області здійснені не були, при вирішенні спору про поновлення на посаді судового рішення щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за вказаний період також не приймалось, тому позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню, з УДАІ УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошове забезпечення за період з 06.11.2015 по 25.05.2016.

Після поновлення ОСОБА_1 одразу ж звільнили, таке звільнення було визнано неправомірним, зобов'язано відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді. Тривалий час, Управлінням МВС Україні в Херсонській області не виконується рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді, чим продовжують порушуватися його права. ОСОБА_1 має право й на отримання грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду, а саме з 29.09.16 по 05.04.2017.

Згідно розрахунку позивача з УДАІ УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та час затримки виконання рішення суду у розмірі 38 829, 35 грн. Суд вважає розрахунок суми правильним. Грошове забезпечення за два місяці, що передували звільненню складало 7597,60 грн. (3328,28 грн. грошове забезпечення за вересень 2015 року + 4369,37 грн. грошове забезпечення за жовтень 2015 року). Виходячи із цього, середньоденна сума грошового забезпечення складає 124,55 грн., (7597,60 грн./61 день).

Час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року по 25.05.2016 року складає 201 день, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за цей період складає 25 034, 55 грн. (201 день х 124,55 грн.).

Час вимушеного прогулу та час затримки виконання рішення суду з 29.09.2016 року по 05.04.2017 року складає 188 днів, грошове забезпечення за цей період складає 23 415,40 грн. (188 днів х 124,55 грн.). Загальна сума 48449 грн. 95 коп.

Позивач в позовній заяві зменшує дану суму на 9620 грн. 60 коп., яка становить надмірно сплачене грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 26.05.2016 по 26.09.16 року, виходячи з розрахунку: 25 438,45 грн. сума сплаченої вихідної допомоги при звільненні - 15 817,85 грн. суми грошового забезпечення за період з 26.05.16 по 29.09.16 = 9620 грн. 60 коп.). Вихідну допомогу ОСОБА_1 було виплачено при звільненні за скороченням штатів 26.05.2016, а в подальшому судом наказ про звільнення ОСОБА_1 за скороченням штату скасований, трудові відносини продовжені, тому у ОСОБА_1 відпали законні підстави для виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25438 грн. 45 коп., оскільки відповідно до ст. 44 КЗпП України виплата вихідної допомоги передбачена лише у разі звільнення працівника у зв'язку зі скороченням штату.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в сумі 38829 грн. 35 коп. грошового забезпечення за період 06.11.2015 - 25.05.2016, з 29.09.2016 - 05.04.2017.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 158, 161-163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та час затримки виконання рішення суду за період з 06.11.2015 року по 25.05.2016 року та з 29.09.2016 року по 05.04.2017 року у розмірі 38829, 35 грн. (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять дев'ять гривень тридцять п'ять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 12.3