Справа № 805/1570/17-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 р. Справа №805/1570/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 16 година 45 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача - Зуєва М.В.;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Красноармійського УГГ Докучаєвського відділення до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 20.12.2016 року та № від 20.12.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Красноармійського УГГ Докучаєвського відділення звернулось до суду з позовом до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 20.12.2016 року та № від 20.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що камеральна перевірка своєчасності сплати збору у вигляді цільової надбавки до чинного тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності проведена з порушенням норм Податкового кодексу України (далі - ПК України), у зв'язку з чим, податкові повідомлення-рішення № від 20.12.2016 року та № від 20.12.2016 року підлягають скасуванню.

Посилається на те, що відповідачем порушені строки проведення камеральних перевірок, відповідно 200.10 ПК України відповідач мав провести таку перевірку у строк не пізніше 30.11.15 року.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву у яких зазначив, що позивачем порушено вимоги щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов'язання, у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, у зв'язку з чим порушено вимоги п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

Також відповідач зазначив, що податковим органом була здійсненна камеральна перевірка позивача, податкових декларацій зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності за липень, серпень, вересень та жовтень 2015 року.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення п. 317.3, 317.4 ст. 317, п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, у зв'язку з несвоєчасним поданням податкових декларацій зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, отже, спірні податкові повідомлення - рішення були прийняті у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України чинними на момент прийняття спірних податкових повідомлень - рішень.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та встановив наступні обставини.

Позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Красноармійського УГГ Докучаєвського відділення (, 84313, м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1) зареєстрований в якості юридичної особи, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Судом встановлено, що Волноваською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області було проведено камеральні перевірки своєчасності сплати збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності щодо позивача як юридичної особи та своєчасності подання податкових декларацій з вказаного збору на підставі яких складено акт та акт (довідку) № 4027/05-33-12-00/20317012 від 02.12.2016 року.

Перевірками встановлено порушення:

- п. 57.1 ст. 57, п. 317.4 ст. 317 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов'язання у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності. Згідно з даними інтегрованої картки платником податків визначені податкові зобов'язання за липень 2015 року у сумі 6 978, 05 грн., за жовтень 2015 року у сумі 53 681, 89 грн. та у сумі 345, 70 грн. (акт).

- п. 317.3, 317.4 ст. 317, п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, у зв'язку з несвоєчасним поданням податкової декларації зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності за липень, серпень, вересень та за жовтень 2015 року (акт (довідка).

На підставі зазначених актів перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення № від 20.12.2016 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності зобов'язано сплатити штраф у розмірі 5 422, 27 грн. та № від 20.12.2016 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності зобов'язано сплатити штраф у розмірі 680, 00 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями № від 20.12.2016 року та № від 20.12.2016 року, платник податків до Головного управління ДФС у Донецькій області направив скаргу на спірні податкові повідомлення - рішення, але рішенням контролюючого органу спірні рішення залишені без змін.

Судом встановлено, що узгоджені грошові зобов'язання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природній газ для споживання усіх форм власності сплачені позивачем з порушенням граничних строків, а саме:

- за липень 2015 року у сумі 6 978, 05 грн., недоїмка у сумі 6 978, 05 грн., сплачена 28.12.2015 року із затримкою до 30 календарних днів;

- за жовтень 2015 року у сумі 53 681, 89 грн. та у сумі 345, 70 грн., станом на 09.12.2015 року переплата склала 6 782, 86 грн., недоїмка погашена 28.12.2015 року із затримкою до 30 календарних днів;

Також судом встановлено, що позивачем несвоєчасно подані податкові декларації зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, а саме: за липень 2015 року по строку подання 20.08.2015 року, за серпень 2015 року по строку подання 20.09.2015 року, за вересень 2015 року по строку подання 20.10.2015 року, за жовтень 2015 року по строку подання 20.11.2015 року, зазначені декларації були подані позивачем лише 09.12.2015 року.

Вказані обставини позивачем не заперечуються та не є спірними.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Стаття 126 ПК України встановлює, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Проте, суд зазначає, що для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відповідно до ст.1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Норми Закону № 1669 визначають у якості підстави застосування та розповсюджують свою дію на територію, на якій проводилась антитерористична операція та не пов'язують дію норм з тим, що така операцій повинна проводитись на певній території саме зараз чи зі стабільністю ситуації.

Так, згідно з абз.2 ст. 1 Закону № 1669, територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1668 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275- р від 02 грудня 2015 року про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить і м. Краматорськ Донецької області, де зареєстровано місцезнаходження позивача станом на момент розгляду даної справи.

Відповідач не заперечує, що позивач, станом на момент виникнення спірних правовідносин перебував на обліку та здійснював діяльність на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Краматорськ Донецької області) та станом на момент прийняття спірних рішень та розгляду даної справи перебуває на обліку та здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Спірними податковими повідомленнями - рішеннями до позивача застосовано відповідальність у вигляді штрафу, за несвоєчасне виконання податкових зобов'язань зі сплати узгоджених сум грошового зобов'язання у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ та за несвоєчасне подання - , передбачену ст. 126 ПК України.

Проте, відповідно до ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Частина 3 ст. 11 Закону № 1669 встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

З аналізу ст. 10 Закону № 1669 видно, що вона не вказує на звільнення від відповідальності залежно від того чи є зобов'язання узгодженим чи ні, як не встановлює і видів відповідальності підставою для звільнення від яких є відповідний сертифікат.

У судовому засіданні представником позивача було надано суду сертифікат Торгово-промислової палати України № 2059/05-4 від 30.07.14 р., яким позивачу засвідчено настання з 01.07.14 р. настання обставин непереборної сили та зазначено про те, що станом на момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Таким чином, позивачем надано суду відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, який, відповідно до положень ст. 10 Закону № 1669, звільняє позивача від відповідальності у вигляді штрафів за несвоєчасне виконання податкових зобов'язань у спірному періоді (липень-жовтень 2015 року).

У той же час стаття 1 ПК України визначає, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 2 ПК України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Згідно з п. 203.2 ст. 203 ПК України сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, Податковий кодекс України та Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" по різному регулюють питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення платника податку, який зареєстрований та здійснює діяльність на території, на якій проводилась АТО до відповідальності за несвоєчасне виконання податкових зобов'язань внаслідок настання обставин непереборної сили ,у період, починаючи з 14.04.14 р. (початок проведення АТО).

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Вирішуючи питання щодо вказаної колізії правових норм суд виходить з того, що з двох нормативно - правових актів однакової юридичної сили (ПК України та Закон № 1669), прийнятих одним і тим самим органом (Верховна рада України) застосуванню підлягають норми Закону № 1669, як такого, що був прийнятий пізніше у часі.

Зважаючи на мету прийняття Закону № 1669 та на те, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання відповідальності платника податку за несвоєчасне виконання податкових зобов'язань, а норми Закону № 1669 регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14.04.14 р. та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України (до 08.06.14 р. відносно відповідача), норми Закону № 1669 щодо звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

Крім цього, відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Щодо порушення відповідачем строку проведення камеральних перевірок суд зазначає про таке.

Суд застосовує норми матеріального права у редакції, що була чинною станом на момент проведення перевірок та складання відповідних актів (02.12.2016 року).

Згідно з п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно п.200.10 ст.200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 ПК, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

На підставі аналізу зазначених норм Податкового кодексу, суд дійшов до висновку, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів з питань проведення камеральних перевірок, урегульовані Податковим кодексом України, який не містить граничних строків проведення перевірок своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобов'язань зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності та строків подання податкової звітності.

Отже таке обмеження випливає лише з положень статті 102 ПК, тобто, відповідач, для проведення перевірок, що проведені у спірних правовідносинах, обмежений строком у 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Станом на момент проведення перевірок відповідачем вказаний строк ще не сплив.

При цьому, суд не приймає посилання позивача на те, що камеральну перевірку зі спірних у даній справі питань контролюючий орган може проводити не пізніше 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, оскільки це обмеження, відповідно до вимог п.200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, стосується перевірки заявлених у декларації даних, а не самого факту несвоєчасного подання такої декларації чи несплати зазначених у ній сум податку.

Проте, суд звертає увагу відповідача на наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 ст. 75 ПК України передбачає, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податку податкової звітності ї автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.

Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А, відтак, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині третій статті 2 КАС України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Судом встановлено, що під час проведених відповідачем спірних перевірок ним не досліджувались питання правильності показників та даних самих податкових декларацій (що є предметом відповідних камеральних перевірок згідно з ПК України), а, фактично безпідставно, у межах камеральної перевірки було перевірено питання (своєчасності сплати податку), що можуть бути перевірені лише під час документальної перевірки.

Суд зазначає, що з'ясування податковим органом під час камеральної перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки (наприклад питання своєчасності сплати податку), не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам.

Відповідно, інформація, що зібрана відповідачем відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що спірні податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати у сумі 1 600,00 грн., понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Красноармійського УГГ Докучаєвського відділення до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 20.12.2016 року та № від 20.12.2016 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області № від 20.12.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області № від 20.12.2016 року.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Красноармійського УГГ Докучаєвського відділення () судовий збір в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області ().

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 11 травня 2017 року.

Постанову складено у повному обсязі 16 травня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.