Справа № 127/2-а-6785/11
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/2-а-6785/11
Провадження № 6-а/127/34/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоляк М.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання дій начальника ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України неправомірними, зобовязання виконати рішення суду та подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 червня 2011 року,

в с т а н о в и в:

20 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку статті 267 КАС України про визнання дій начальника ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України неправомірними, зобовязання виконати рішення суду та подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 червня 2011 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію з 19 травня 1993 року по інвалідності 3-ї групи внаслідок захворювання, яке він отримав при ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС. Втрата професійної працездатності встановлена в розмірі 50%. З 2008 року розмір пенсії заявника визначено в мінімальному розмірі, тобто без урахування заробітку.

За рішенням Вінницького міського суду від 11 липня 2011 року у справі № 2-а-6785/11 зобовязано УПФ в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності 3-ї групи відповідно до ст. 50, ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок аварії на ЧАЕС» у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, яка повинна становити 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 27 листопада 2010 року по 18 червня 2011 року.

По даному рішенні заявнику нараховано пенсію в сумі 25163,99 грн. за період з 27 листопада 2010 року по 18 червня 2011 року. Але до цих пір не виплачено.

Відповідно до ст. 48 Постанови Кабінету Міністрів від 03 серпня 2011 року «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» перерахування коштів стягувану здійснюється казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів».

Виконавчий лист видано і подано для виконання 05 серпня 2014 року, але рішення суду не виконано.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у першу чергу погашається заборгованість за рішенням суду щодо пенсійних та соціальних виплат.

ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України у Вінницькій області за підписом начальника ОСОБА_4 від 10 лютого 2017 року вбачається, що казначейство не бажає виконувати рішення суду.

Заявник вважає, що органи ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України у Вінницькій області в особі начальника ОСОБА_4, не бажають виконати рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України: «Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на зазначене вище, заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою та просить суд визнати дії начальника ОСОБА_3 Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області ОСОБА_4 про невиконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці по справі № 2-а-6785/11 від 30 червня 2011 року про зобовязання управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію, неправомірними та зобовязати начальника ОСОБА_3 Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області ОСОБА_4 виконати рішення суду та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Начальник ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області ОСОБА_4 до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав клопотання, у якому просив суд розгляд справи проводити за його відсутності.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 червня 2011 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, позов задоволено частково, визнано неправомірними дії УПФУ у Ленінському районі м. Вінниці щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязано УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3-ї групи інвалідності, державної пенсії згідно вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 27 листопада 2010 року по 18 червня 2011 року. В решті позову відмовлено (а.с. 12).

На підставі зазначеного вище рішення суду, 05 серпня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 7 пункту 4 частини першої статті 163 КАС України, згідно з якою у резолютивній частині постанови суду зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може лише під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У разі ж звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2016 року у справі № 755/11313/15-а, від 06 грудня 2016 року у справі № 2а-1191/10.

З огляду на те, що під час прийняття постанови у адміністративній справі № 2-а- 6785/11 за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень шляхом зобовязання субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, не вирішувалось, суд вважає, що вимога заяви про надання звіту про виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 9 ст. 267 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Заявник ОСОБА_1 у своїй заяві просить визнати дії начальника ОСОБА_3 Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області ОСОБА_4 про невиконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці по справі № 2-а-6785/11 від 30 червня 2011 року про зобовязання управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію, неправомірними, однак, вищевказаний субєкт владних повноважень не є відповідачем по даній адміністративній справі та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності даного субєкта буде суперечити нормам чинного законодавства.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання дій начальника ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України неправомірними, зобовязання виконати рішення суду та подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 червня 2011 року, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 163, 267 КАС України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_5