Справа № 305/1299/16-а, 2а-305/5/17
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3381/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюби В. В.

суддів: Онишкевича Т. В., Хобор Р. Б.

з участю: секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу Рахівської міської ради Закарпатської області на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року у справі №305/1299/16 а, 2а 305/5/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рахівської міської ради Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного після звільнення з виборної посади,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Рахівської міської ради Закарпатської області, у якому просив стягнути з відповідача середню заробітну плату за 6 місяців періоду працевлаштування після його звільнення з виборної посади.

Позовні вимоги мотивував тим, що в період з 05 листопада 2010 року по 11 листопада 2015 року він (позивач) обіймав виборну посаду Рахівського міського голови. На підставі ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» був звільнений з виборної посади у звязку з закінченням строку повноважень. Він звернувся із заявою до попереднього місця роботи про намір працевлаштування, однак ТзОВ «ДУ МЕН» видало довідку про неможливість працевлаштування його на займану раніше ним посаду директора товариства, а також його було повідомлено, що у товаристві відсутня вакантна посада, яка б могла бути запропонована йому. Тому він неодноразово звертався до відповідача із заявою про виплату середньої заробітної плати на період працевлаштування у звязку з неможливістю такого працевлаштування. Однак, відповідачем не було надано жодної відповіді і не здійснено дій відповідно до законодавства України.

Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року позов задоволено: зобовязано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату, яку він одержував на посаді Рахівського міського голови Закарпатської області, за період шести місяців після звільнення з цієї посади.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У звязку з цим просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що згідно трудової книжки, позивач перебував у трудових відносинах з підприємством ТзОВ «ДУ МЕН», а саме: обіймав посаду директора даного підприємства та був звільнений згідно п. 5 с. 36 Кодексу законів про працю України з переходом на виборну посаду. При цьому, посада міського голови є лише виборною посадою. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював на постійній основі, після закінчення повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності інша рівноцінна робота (посада) на тому ж самому або, за згодою депутату, на іншому підприємстві, в установі, організації. Тому, беручи до уваги вищенаведене, вважає, що позивач повинен першочергово звернутися до суду з позовом про поновлення на попередньому місці роботи.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули та не направили представників, хоча належним чином та у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. При цьому, від осіб, які беруть участь у справі відсутні клопотання про розгляд справи за їх участі.

У звязку з цим справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги за відсутності осіб, які беруть участь у справі та їх представників відповідно до вимог ст ст. 195, 196 ч. 4 Кодексу адміністративного судочинства України та, керуючись ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши доповідь судді доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про задоволення позовних вимог та умотивовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав вимог ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», що призвело до порушення прав позивача на отримання середньої заробітної плати, які він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету, але не більше шести місяців.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 07 лютого 2005 року позивача призначено на посаду директора ТзОВ «ДУ МЕН» та 11 квітня 2006 року звільнено з посади директора у звязку з переходом на іншу роботу (виборну посаду, відповідно до п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України), що підтверджується записами у трудовій книжці серії БТ ІІ №1641303.

З 12 квітня 2006 року по 11 листопада 2015 року позивач обіймав посаду Рахівського міського голови, у відповідності до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про вибори депутатів Верховної ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів».

Згідно рішення сесії №2 від 11 листопада 20115 року позивача звільнено у звязку із закінченням строку повноважень на підставі ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

04 березня 2016 року позивач звернувся до директора ТзОВ «ДУ МЕН» із заявою про намір повернутися на попереднє місце роботи.

Згідно повідомлення від 07 березня 2016 року Вих. №1 ТзОВ «ДУ МЕН» повідомило про відсутність можливості працевлаштувати позивача на займаній раніше посаді директора товариства, яку він обіймав з 07 лютого 2005 року по 11 квітня 2016 року до звільнення у звязку з переходом на іншу роботу (виборну посаду) згідно п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Також, цим же листом повідомлено, що в товаристві відсутні вакантні посади, які могли бути запропоновані позивачу.

11 березня 2016 року позивачем було направлено відповідачу заяву про здійснення йому виплати середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Однак, така заява не була розглянута відповідачем. 13 червня 2016 року позивачем повторно направлено заяву з вимогою розглянути раніше подану заяву і провести виплату середньої плати за період працевлаштування в межах шести місяців.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 абз. 2 ч. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п'ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови. Голова ради працює у раді на постійній основі, не може мати інший представницький мандат, суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації).

Зазначені повноваження голови районної, обласної, районної у місті ради припиняються, а відповідна особа звільняється з посади голови ради з дня прийняття відповідною радою рішення, яким береться до відома зазначений факт.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Також, ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України передбачено, що підставами припинення трудового договору є: переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

При цьому, у статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно розпорядчих та консультативно дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

За приписами статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Отже, посади в органах місцевого самоврядування поділяються на два види: виборні посади та посади, на які особи призначаються головою відповідної ради.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 з 07 лютого 2005 року по 11 квітня 2006 року працював на посаді директора ТзОВ «ДУ МЕН», а з 12 квітня 2006 року по 11 листопада 2015 року позивач працював на виборній посаді, на які був обраний відповідною радою на посадах Рахівського міського голови.

У відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Також, у відповідності до ст. 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Як вбачається з довідки від 07 березня 2016 року вих. №1, позивачу, який до виборної посади працював на посаді директора ТзОВ «ДУ МЕН», було відмовлено у працевлаштуванні та не запропоновано рівноцінної посади на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно п. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на встановлені судами фактичні обставини справи та докази, положення зазначених у судовому рішення нормативно правових актів, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, так як узгоджуються з положеннями ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 33 «Про статус депутатів місцевих рад». При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про неправомірність прийнятої постанови зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права з дотриманням процесуальних норм, та на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи.

З огляду на встановлені судами фактичні обставини справи та докази, представлені сторонами на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до законних і обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог позивача.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування і відповідно до задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рахівської міської ради Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року у справі №305/1299/16 а, 2а 305/5/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рахівської міської ради Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного після звільнення з виборної посади без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, а у випадку складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України у цей же строк з дня складення ухвали суду в повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст ухвали складено 18 травня 2017 року.