Справа № 607/4239/16-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року м. Київ К/800/4195/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернувся з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (надалі - відповідач, Управління), в якому просив:

визнати протиправними дії Управління щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу за вислугу років та обмеження її розміру відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 5 жовтня 1995 року м№ 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-III, що діяла станом на вересень 2003 року) на підставі довідки прокуратури Тернопільської області від 4 лютого 2016 року № 7 про заробітну плату з розрахунку 90 % від суми середньомісячного заробітку;

зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача за вислугу років згідно з довідки прокуратури Тернопільської області від 4 лютого 2016 року № 7 про заробітну плату відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від суми середньомісячного заробітку - 22876 грн. з 1 січня 2016 року без обмежень граничного розміру пенсії, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Тернопільської області № 7 від 4 лютого 2016 року про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку.

Зобов'язано відповідача провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» згідно з довідкою прокуратури Тернопільської області № 7 від 4 лютого 2016 року про заробітну плату з розрахунку 90% від суми середнього заробітку без обмежень граничного розміру пенсії з 27 квітня 2016 року.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року рішення першої інстанції скасовано, прийнято нове про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано протиправними дії Управління щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, у розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного у довідці, виданій прокуратурою Тернопільської області № 7 від 4 лютого 2016 року, без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 1 січня 2016 року.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, у розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного у довідці, виданій прокуратурою Тернопільської області № 7 від 04 лютого 2016 року, без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 1 січня 2016 року.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення першої та апеляційної інстанції.

Позивачем надіслано заперечення на касаційну скаргу, в яких він просив скаргу Управління залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанції - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 1 вересня 2003 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року в розмірі 90% суми місячного заробітку.

У березні 2016 року позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії починаючи з 1 січня 2016 року, згідно з довідкою прокуратури Тернопільської області від 4 лютого 2016 року № 7.

24 березня 2016 року листом № 106/М-11 відповідач відмовив ОСОБА_2 в перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись із вищенаведеним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги позовні вимоги, прийшов до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії, оскільки при такому перерахунку застосовується норма, що визначає розмір пенсії, що діяла на момент її призначення.

Суд апеляційної інстанції скасував постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2016 року, зазначив, що ОСОБА_2 має право на перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року N 1789-XII «Про прокуратуру» (надалі - Закон N 1789-XII, в редакції від 11 липня 2003 року, що була чинною на момент призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (надалі - Закон № 3668), який набрав чинності з 1 жовтня 2011року, внесено зміни до статті. 50-1 Закону № 1789, зокрема з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789 щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789 ( в редакції на момент звернення позивача до Управління) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Отже, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам Закону № 3668-VІ змінені не були.

Конституційний Суд України у своєму рішеннях від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що зміст та обсяг досягнутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури мають застосовуватись норми, що визначають порядок перерахунку пенсії, яка діяла на момент призначення пенсії.

Дана правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року справа № 127/11720/14-а.

Щодо посилань Управління на зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213, то вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

Положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Отже, суд апеляційної інстанції правомірно вказав, що скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону № 1789.

Що стосується дати проведення перерахунку пенсії позивача колегія суддів зазначає наступне.

Частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789 (в редакції, яка діяла на час призначення позивачу пенсії) передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, суд апеляційної інстанції прийшов до правомірного висновку, що позивач набув право на підвищення пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому було підвищено заробітну плату відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, тобто з 1 січня 2016 року, а звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у березні 2016 року, відтак, враховуючи обмеження терміну виплати за минулий час (не більш як за 12 місяців до дня звернення за перерахунком пенсії), пенсія позивачу підлягає перерахунку і виплаті з 1 січня 2016 року, а не з 22 березня 2016 року, як помилково вказав суд першої інстанції.

Правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 15 грудня 2015 року у справі № 161/18933/14-а.

Отже, колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, приходить до висновку, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді