Справа № 542/9/17
Суддя: Гавриленко Т. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 542/9/17
Провадження № 2-а/542/3/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гавриленко Т.Г.,

при секретарі Янко Л.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Нові Санжари адміністративний позов ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1 до Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

04 січня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся з позовом до Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення чотирнадцятої сесії Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області сьомого скликання від 20 грудня 2016 року про розгляд заяви громадян про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території сільської ради в частині відмови у наданні дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства на території сільської ради ОСОБА_2; зобовязати Стовбино-Долинську сільську раду Новосанжарського району Полтавської області розглянути заяву ОСОБА_2 від 08.11.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території сільської ради у відповідності до вимог Земельного Кодексу України з врахуванням фактичних даних та обставин та зазначив, що 08 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Рішенням чотирнадцятої сесії Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області сьомого скликання від 20 грудня 2016 року їй було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Представник позивача зазначає, що дане рішення органу місцевого самоврядування позивач вважає протиправним, оскільки твердження у оскаржуваному рішенні Стовбино-Долинської сільської ради про те, що відсутні на даний час вільні земельні ділянки, не відповідає дійсності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обґрунтування та доводи, що викладені в позові і просив позов задовольнити.

Представник відповідача Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, заперечень на позов не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, які беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, проаналізувавши всі докази в їх сукупності приходить до висновку, що у позовних вимогах ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1 до Стовбино-Долинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити дії, слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Аналіз даної процесуальної норми свідчить про те, що особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод або інтересів зі сторони субєкта владних повноважень, які можуть проявлятися у формі рішень, дій або бездіяльності.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 11 КАС України).

Відповідно до загального правила ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Вихід за межі позовних вимог можливий лише у виключних випадках.

Згідно ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

Між цим, за нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що позивач у справі 08.11.2016 року звернулася до сесії Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області з заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, як працівнику соціальної сфери (а.с. 6).

Так, 20 грудня 2016 року рішенням чотирнадцятої сесії Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області сьомого скликання вирішено відмовити ОСОБА_2 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, так як відсутні на даний час вільні земельні ділянки (а.с. 7).

Отже, зі змісту оскаржуваного позивачем рішення чотирнадцятої сесії Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області сьомого скликання від 20.12.2016 року вбачається, що органом місцевого самоврядування ОСОБА_2, згідно її заяви від 08.11.2016 року, було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства виключно з підстав відсутності на даний час вільних земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях, зокрема, сільської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Положеннями ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України визнаються повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.

Частиною 1 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 цієї статті). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 цієї статті).

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності в розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Статтею 118 ЗК України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відповідно до ч.ч. 6, 7 цієї статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, зокрема, із земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, вищевказаними положеннями ЗК України визначено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 1 постанови № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» вказав про те, що з огляду на зазначену норму (ч. 3 ст. 2 КАС України) під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Отже, проведений системний та детальний аналіз встановлених обставин справи та доказів, виходячи зі змісту статей 116, 118, 121, 122 ЗК України, суд приходить до висновку, що позивачем у справі до Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району не вказано на підстави незаконності рішення від 20.12.2016 року про відмову ОСОБА_2 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. представником позивача не доведено протиправність та підстави для скасування рішення чотирнадцятої сесії Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області сьомого скликання від 20 грудня 2016 року. Посилання виключно на частину 2 статті 71 КАС України, у розрізі, що відповідачем не надано доказів законності рішення, не може саме по собі бути підставою для його скасування.

Суд не знаходить підстав для задоволення вимог про зобовязання сільської ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки позивачем до заяви не було надано картографічних документів чи інших даних стосовно розташування бажаної земельної ділянки, що і не заперечувалось у судовому засіданні. В той же час, це не позбавляє права позивача звернутись з відповідною заявою до сільської ради повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 19, 21, 22, 24, 140, 144 Конституції України», ст.ст. 26, 47, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 116, 118, 121, 122 Земельного Кодексу України, Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 6, 8, 9, 10-11, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1 до Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3