Справа № 359/7387/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Київ К/800/4998/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просило скасувати постанову Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби від 13 серпня 2009 року №343 про накладення штрафу на Товариство в розмірі 4250 грн. за вчинення правопорушення, пов'язаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, передбаченого частиною 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень». Також позивач просив поновити строк звернення до суду, зазначаючи, що справа про правопорушення була розглянута відповідачем за відсутності представника Товариства, при цьому, про місце і час розгляду справи ні позивача, як перевізника, ні його повноважних представників повідомлено не було, спірну постанову він не отримував, про її існування дізнався лише в зв'язку з проведенням виконавчих дій, а саме - після отримання від Шевченківського відділу виконавчої служби міста Києва 08 серпня 2016 року постанови державного виконавця, тобто був позбавлений можливості вчасно реалізувати право на оскарження постанови органу охорони державного кордону України про накладення штрафу.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом та поновлено пропущений строк; скасовано постанову Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби від 13 серпня 2009 року №343 про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» в розмірі 4250 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та позовну заяву залишено без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України в зв'язку з пропуском строку звернення до суду й невстановленням поважних причин для його поновлення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» звернулось до Вищого адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просило її скасувати і направити справу на новий судовий розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою т.в.о. начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» ОСОБА_4 від 13 серпня 2009 року серії ЦЧ №343 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» накладено штраф в розмірі 4250 грн. за вчинення правопорушення, пов'язаного з повітряним перевезенням пасажирів через державний кордон України без належних документів для виїзду за кордон, передбаченого частиною 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Копія зазначеної постанови була отримана 27 серпня 2009 року ОСОБА_5, посада та повноваження якого не зазначені й відповідачем не доведено факт їх встановлення при видачі копії постанови (відповідно до наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» довідки ОСОБА_5 працював на посаді начальника відділу контролю якості авіаційної безпеки, однак, довіреності на представництво інтересів авіакомпанії, зокрема, в органах державної влади, йому не видавалося).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Гавриліва А.В. від 20 січня 2015 року (ВП №46099725) відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови ОКПП «Київ» від 13 серпня 2009 року №343 та на підставі постанови від 30 січня 2015 року приєднано до зведеного виконавчого провадження №51307540.

Докази отримання вказаних постанов державного виконавця у матеріалах виконавчого провадження відсутні та судам не надавались.

08 серпня 2016 року позивачем було отримано постанову державного виконавця від 19 липня 2016 року про арешт коштів боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії»), з якої він дізнався про рішення посадової особи органу охорони державного кордону України (т.в.о. начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» ОСОБА_4 від 13 серпня 2009 року №343 про накладення штрафу та порушення своїх прав, що й стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Як встановлено частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами; для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» передбачено, що постанову про накладення штрафу, що прийнята посадовою особою, зазначеною у статті 2 цього Закону, може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до місцевого суду за місцезнаходженням відповідного органу охорони державного кордону України, рішення якого є остаточним.

Таким чином, підсумовуючи наведене, законодавством встановлено десятиденний строк оскарження до суду постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері міжнародних пасажирських перевезень, який обчислюється з дня, коли особа дізналася про порушення свого права.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала; позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як встановлено судами та зазначалося позивачем у позовній заяві і клопотанні про поновлення строку звернення до суду, про прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 13 серпня 2009 року №343 про накладення штрафу за правопорушення у сфері міжнародних пасажирських перевезень він дізнався 08 серпня 2016 року; до суду ж з даним адміністративним позовом ТОВ «Українсько-середземноморські авіалінії» звернулося 22 вересня 2016 року, тобто після закінчення передбаченого частиною 1 статті 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» десятиденного строку звернення до суду й, при цьому, позивач не навів будь-яких поважних причин, за яких він був позбавлений можливості звернутися до суду в межах встановленого законом процесуального строку, тобто впродовж десяти днів з 08 серпня 2016 року, що за приписами пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Водночас, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, судом першої інстанції при вирішенні питання про поновлення позивачу пропущеного строку звернення з адміністративним позовом та вирішенні справи по суті вищезазначені обставини не встановлювалися та не перевірялися, а лише досліджувалося питання пропуску строку за період з дня винесення оскаржуваної постанови (13 серпня 2009 року) по день, коли позивач фактично дізнався про порушення своїх прав (08 серпня 2016 року), і порушення процедури прийняття такої постанови за умови недоведеності відповідачем зворотнього.

Зазначені обставини дійсно підтверджуються матеріалами справи і відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не спростував відповідних доводів позивача, однак це не є підставою для поновлення пропущеного десятиденного строку оскарження спірної постанови ОКПП «Київ» від 13 серпня 2009 року №343, що, в даному випадку, є первинним при вирішенні питання прийнятності позовної заяви та її відповідності вимогам адміністративного процесуального законодавства.

У рішенні «МШ «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду, відсутність підстав для визнання причин пропуску ним цього строку поважними, а отже й про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

За правилами ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Зокрема, посилання позивача в касаційній скарзі на постановлення апеляційним судом оскаржуваної ухвали за відсутності його представника не можуть бути підставою для скасування такого рішення з огляду на ту обставину, що позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання (про що свідчить наявне у справі повідомлення про вручення 25 січня 2017 року судової повістки), проте своїм правом на участь в засіданні суду його представника не скористався, про причини неявки останнього не повідомив, а відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.