Справа № 2-а-1273/09/1416
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2011 р.Справа № 2-а-1273/09/1416

Категорія:8.2.8Головуючий в 1 інстанції: Димитров В.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у письмовому провадженні у м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Ленінського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати Державну податкову інспекцію в Ленінському районі м. Миколаєва надати податковий кредит передбачений ст.5 Закона України «Про податок з доходів фізичних осіб», згідно витрат по сплаті договору №1322 з клінікою репродуктивної медицини «Надія»про штучне запліднення на суму 11 200 грн.

Постановою Ленінського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити позов.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України , але до судового засідання не зявилися.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі : відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб , які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату , час і місце судового розгляду.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом 1-ої інстанції встановлено, що 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_4, його дружиною ОСОБА_5 та клінікою репродуктивної медицини «Надія»було укладено договір за № 1322 про штучне запліднення, у відповідності із яким ОСОБА_4 та його дружина є пацієнтами клініки. Усі договірні обов'язки були виконані, позивачем було сплачено 11 200 грн., а клінікою було виконано процедури зазначені в договорі.

Після чого, в березні 2008 року ОСОБА_4 письмово звернувся до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Миколаєва з проханням надати йому податковий кредит, передбачений ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в чому йому було відмовлено.

Відповідно до положень ст. 48 Основ законодавства про охорону здоров'я від 19.11.1992 року за № 2801 застосування штучного запліднення та імплантації ембріона здійснюється згідно з умовами та порядком, встановленими Міністерством охорони здоров'я України, на прохання дієздатної жінки, з якою проводиться така дія, за умови наявності письмової згоди подружжя.

Відповідно до положень пп. 5.3.6 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 року за № 889 платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року фактично понесені ним суми витрат із штучного запліднення, незалежно від того, чи перебуває він у шлюбі з донором, чи ні.

Згідно із підпунктом 5.3.4 п.5.3 ст.5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 року за № 889 передбачено, що до податкового кредиту дозволено включати суми власних коштів платника податку, сплачених на користь закладів охорони здоров'я для компенсації вартості платних послуг з лікування такого платника податку або члена його сім'ї першого ступеня споріднення, у тому числі для придбання ліків, донорських компонентів, протезно-ортопедичних пристосувань у розмірах, що не покриваються виплатами з фонду загальнообов'язкове медичного страхування.

Згідно із підпунктом 22.1.2. п.22.1 ст.22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 року за № 889 Підпункт 5.3.4 пункту 5.3 статті 5 набирає чинності з початку податкового року, наступного за роком, в якому набере чинності закон про загальнообов'язкове медичне страхування , який на момент розгляду справи прийнятий не був .

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , що позивач на момент виникнення правовідносин не мав права на податковий кредит згідно із підпунктом 5.3.4 п.5.3 ст.5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 року за № 889, який не набув чинності.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови Ленінського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2009 року, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Леонідовичазалишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2009 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :

Судді: