Справа № 822/590/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/590/17

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

18 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування висновку про результати перевірки достовірності відомостей та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування висновку про результати перевірки достовірності відомостей та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_3 №1565/2209-1302/20 від 09.02.2017.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись при цьому на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

17 травня 2017 року на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№7953/17) від позивача.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надавши суду 17 травня 2017 року (вх.№ 7982/17) від відповідача та 18 травня 2017 року (вх.№ 8012/17) від позивача заяви (клопотання) про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.12.2016 ОСОБА_2, будучи кандидатом на посаду голови Ярмолинецької районної державної адміністрації, подав декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік.

Одночасно з поданням декларації, 19.12.2016 позивач подав на ім'я Президента України заяву про проведення щодо нього перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

На підставі запиту Глави Адміністрації Президента України від 28.12.2016 №02-01/3511, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону, Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №563 (далі по тексту - Порядок №563), Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 №1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 за №1385/26162 (далі по тексту - Порядок №1100), Кам'янець-Подільською ОДПІ проведено перевірку відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону щодо ОСОБА_2

Під час проведення перевірки Кам'янець-Подільською ОДПІ направлено ОСОБА_2 запит від 02.02.2017 про надання протягом 15 робочих днів з дня надходження (вручення) запиту письмових пояснень та завірених копій документів, які підтверджують зазначені відомості у розділі ІІІ та IV декларації за 2015 рік, а саме: домоволодіння за адресою: вул. Подільська, буд. 52, с. Довжок, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область; транспортний засіб Toyota Camry, 2007 року випуску. Позивача повідомлено, що документи мають містити інформацію про вартість та дату придбання у власність даного нерухомого та рухомого майна.

На виконання вимог запиту від 02.02.2017, ОСОБА_2 подав відповідачу письмові пояснення від 06.12.2016, з доданими до них документами, які отримані відповідачем 07.02.2017, що підтверджується відміткою штампу вхідної кореспонденції.

Водночас, 06.02.2017 Кам'янець-Подільською ОДПІ сформовано запит №1413/2209, в якому зазначено про необхідність ОСОБА_2 в найкоротший термін, але не пізніше 15 робочих днів з дня отримання (вручення) цього запиту надати до контролюючого органу письмові пояснення та завірені копії документів, які містять інформацію про доходи, отримані ним із законних джерел.

Проте, вже 09.02.2017 відповідачем складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_5 №1565/2209-1302/20, у якому зазначено про недостовірність відомостей, вказаних ОСОБА_2 у декларації. Зокрема, доходи, одержані із законних джерел, згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та відомостей, загальний сукупний дохід виплачений ОСОБА_2 становить 155383,56 грн, а витрати - 885474,00 грн. До складу витрат віднесено придбання: будинку, розташованого за адресою: вул. Подільська буд.52, с. Довжок, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область, вартість якого - 687174,00 грн.; транспортного засобу Toyota Camry, 2007 року випуску - 198300,00 грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно прийнято даний висновок, позивач звернувся до суду для його скасування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем перевірку щодо ОСОБА_2 проведено формально, без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної вини, оскільки під час перевірки, не враховано його доходи, отримані від здійснення діяльності, зазначеної в трудовій книжці та не враховано доходи його дружини. Разом з цим, у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Кам'янець-Подільську ОДПІ при встановленні відповідності вартості майна ОСОБА_2 вказаного ним у Декларації за 2015 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених в пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону доходам отриманим із законних джерел, врахувати доходи його дружини ОСОБА_6 отримані із законних джерел та його власні доходи отримані з інших джерел які не відображені в Центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України належить відмовити, оскільки суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача та шляхом зобов'язання останнього врахувати вказані дані при підготовці висновку чим фактично вирішити питання про зобов'язання Кам'янець-Подільську ОДПІ прийняти висновок певного змісту.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України " Про очищення влади" № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Зі змісту ч. 2 ст. 1 Закону № 1682-VII вбачається, що очищення влади (люстрація) ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону № 1682-VII визначено, що особа, яка претендує на зайняття посади, визначеної пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону (крім громадян, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або залучаються до виконання обов'язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на території проведення антитерористичної операції), подає власноручно написану письмову заяву, якою повідомляє про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частинами третьою або четвертою статті 1 цього Закону, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону № 1682-VII, перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Міністерством фінансів України наказом № 1100 від 03.11.2014 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 1100), яким визначено процедуру проведення органами ДФС перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частиною п'ятою статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у підпунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону № 1682, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Згідно з абз. 2 п. 1 Порядку № 1100 його дія поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені частиною 4 статті 5 Закону № 1682. Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Пунктом 3 Порядку № 1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною 4 статті 5 Закону № 1682, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтверджуваних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою засування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтверджуваних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону № 1682, за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як передбачено нормами п. 4 Порядку № 1100 при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

За приписами п. 6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна, вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Положеннями п. 12 Порядку № 1100 також визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджувані документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Відповідно до ст. 9 Закону № 1682 встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього закону оскаржуються в судовому порядку, а у відповідності до абз. 2 п. 11 ст. 5 цього ж Закону висновок про результати перевірки достовірності відомостей, визначених пунктах 1, 2 частини п'ятої статті 5 може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги відповідача стосовно правомірності винесення оскаржуваного висновку, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 06.02.2017 Кам'янець-Подільською ОДПІ сформовано запит №1413/2209, в якому зазначено про необхідність ОСОБА_2 в найкоротший термін, але не пізніше 15 робочих днів з дня отримання (вручення) цього запиту надати до контролюючого органу письмові пояснення та завірені копії документів, які містять інформацію про доходи, отримані ним із законних джерел.

Проте, всупереч вимогам п. 12 Порядку № 1100, а також до закінчення строку, який встановлено позивачу в запиті від 06.02.2017 для надання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості, відповідачем складено висновок щодо недостовірності відомостей, вказаних ОСОБА_2 у Декларації.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі дії відповідача фактично позбавили позивача права, передбаченого Порядком № 1100, надати необхідні документи та пояснення, які повинні були бути враховані при винесенні висновку.

Зважаючи на вказану обставину, колегія суддів приходить до переконання, що ні в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного перегляду справи, апелянтом не надано належних та допустимих доказів, які б спростували факт винесення оскаржуваного висновку з порушенням норм п. 12 Порядку № 1100, що мало наслідком прийняття необґрунтованого рішення податкового органу.

Також, судом апеляційної інстанції приймається до уваги той факт, що відповідач не вчинив дії, спрямовані на підтвердження або спростування інформації, яка міститься у трудовій книжці ОСОБА_2, як це передбачено нормами пп. 2 п. 3 Порядку №1100, та вказує на не дослідження відповідачем імовірності отримання позивачем доходу від здійснення інших видів трудової діяльності, зокрема: з червня 1993 року по листопад 1997 року ОСОБА_2 працював у військово-спортивному клубі "Десантник"; 2) з листопада 1994 року по липень 1996 року - на посаді провідного спеціаліста Фірми "Хорда Лтд"; 3) з жовтня 1997 по лютий 1999 - здійснював підприємницьку діяльність як приватний тренер з рукопашного бою; 4) з 1999 року по 2005 - здійснював підприємницьку діяльність як власник торгового павільйону.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось сторонами, під час проведення перевірки Кам'янець-Подільською ОДПІ не враховано пояснення позивача щодо придбання майна, в тому числі за рахунок доходів, одержаних його дружиною.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем разом з поясненнями надавались копії відповідних документів, які підтверджують набуття вказаного майна за спільні кошти подружжя.

Так, позивачем було надано копію свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 де зазначено, що дружиною позивача є ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_6.).

При цьому, за змістом договору купівлі-продажу від 07.05.2008, ОСОБА_6 (продавець) передала у власність, а ОСОБА_8 (покупець) прийняла земельну ділянку площею 1,9997 га вартістю 117982,00 грн.

Також ОСОБА_6, як суб'єкт підприємницької діяльності, подавала Звіти суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку та отримувала допомогу по вагітності та пологам, що підтверджується довідкою Департаменту соціального захисту населення від 16.02.2017 №1897.

Однак, відповідачем не враховані доходи, які отримала дружина позивача, з посиланням на норми п.1 Порядку №1100, відповідно до якого дія цього Порядку поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені частиною четвертою статті 5 Закону. Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що дослідження розміру та джерел доходів членів сім'ї та близьких родичів особи, щодо якої ведеться перевірка, Закон № 1682-VII не передбачає, проте відповідачем, не враховано, що даний Закон не конкретизує, яке саме майно слід вважати набутим особою, щодо якої проводиться перевірка, також, не містить переліку джерел, доходи з яких мають враховуватися при перевірці та не визначає будь-яких критеріїв оцінки відповідності вартості майна розміру доходів.

В той же час, положення ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України), передбачають, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 ст. 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Також згідно з ст. 1 Закону України "Про громадянство України", законні джерела існування - заробітна плата, прибуток від підприємницької діяльності або власності, пенсія, стипендія, аліменти, соціальні виплати та допомога, власні фінансові заощадження або фінансова допомога від членів сім'ї, інших фізичних та юридичних осіб, що мають законні доходи.

Крім того, зі змісту п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682 не вбачається, що доходи, які підлягають перевірці, повинні бути отримані виключно тією особою, яка підлягає перевірці. Даною нормою прямо встановлено, що перевірці підлягає достовірність вартості майна доходам, отриманим саме із законних джерел з метою підтвердження законності або незаконності джерел отримання доходів, на які придбано майно декларанта.

Враховуючи, що суми доходів дружини ОСОБА_2, на які він посилався у своїх поясненнях, отримані під час перебування у шлюбі, судова колегія вважає їх є законними джерелами існування, в розумінні п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682 та зазначає, що відповідачем протиправно не враховано всі наявні у позивача законні джерела існування при винесенні оскаржуваного висновку, з посилання на норми Порядку №1100, оскільки в даному випадку необхідно застосовувати принцип законності, який закріплює верховенство Закону (СК України та Закону України "Про громадянство України") над підзаконним нормативно-правовим актом (Порядком №1100).

Таким чином, відповідачем протиправно не враховано, а також належним чином не обґрунтовано підстав відхилення інформації про доходи, отримані дружиною позивача, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги відповідача щодо правомірності своїх дій в цій частині ґрунтуються на помилковому розумінні норм матеріального права.

Крім того, зі змісту ч. 2 ст. 1 Закону № 1682 слідує, що до осіб, які підлягають перевірці, повинен застосовуватися принцип індивідуальної вини.

На необхідності дотримання принципу індивідуальної вини при проведенні люстраційних заходів наголошується й у Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи від 27 червня 1996 року № 1096 "Про заходи щодо позбавлення від спадщини колишніх комуністичних тоталітарних систем". Зокрема, у ній зазначено, що люстраційні заходи можуть бути сумісними з принципами демократичної та правової держави, якщо буде дотримано принцип індивідуальної вини, яка має бути доведена в кожному конкретному випадку, а особі, яка піддається люстраційній процедурі, буде гарантовано право на захист, презумпція невинуватості та право на оскарження до суду (п.п. 12, 13).

Установлені Резолюцією № 1096 підходи до проведення люстрації знайшли свій розвиток у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні "Любох проти Польщі" ЄСПЛ наголошує, що люстраційна процедура не може слугувати покаранням, оскільки це прерогатива кримінального права. Якщо норми національного закону допускають упровадження обмеження прав, гарантованих Конвенцією, то такі обмеження мають бути достатньо індивідуальні. Люстраційні процедури мають відповідати критеріям доступності, а при розгляді справ про люстрацію мають бути дотримані всі стандарти справедливого судового розгляду та вимог, передбачених статтею 6 Конвенції щодо кримінальних проваджень. Зокрема, особі, яка піддається люстрації, мають бути забезпечені всілякі гарантії, притаманні кримінальному переслідуванню. Такою гарантією передусім має бути презумпція невинуватості (п. 61).

В контексті розгляду даної справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що фіскальним органом проведено перевірку відносно ОСОБА_2 формально, без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної вини, оскільки при проведенні перевірки, незважаючи на зазначення у оскарженому висновку врахування пояснення позивача та додатково наданих документів, фактично такі пояснення та документи до взагалі не прийнято до уваги, не враховано доходи дружини - ОСОБА_6, а питання спільної сумісної власності щодо задекларованого майна відповідачем не досліджувалось.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що суб'єктом владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог антикорупційного законодавства та вимог Закону № 1682, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача не підтверджують законності прийняття висновку №1565/2209-1302/20 від 09.02.2017, що є прямою підставою для його скасування.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного висновку, з'ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.