Справа № 337/3/17(2а/337/37/2017)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2017 рокусправа № 337/3/17 2а/337/37/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Щербака А.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року у справі № 337/3/17 (2а/337/37/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя (далі - відповідач) щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 роки;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 11 листопада 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015рр.) та виплачувати різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, позивач просить скасувати постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав, що суд повно встановив обставини справи та прийняв законне рішення, підстави для його скасування відсутні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя та з 06.02.2000р. отримує пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу тричі - з 01.06.2007 року, з 01.08.2010 року та з 23.08.2012 року було здійснено перерахунок пенсії за зміною стажу і заробітку за його особистими заявами, а з 01.04.2015 року був зроблений перерахунок за його особистою заявою у зв'язку зі зміною стажу.

11 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (а.с. 12).

Листом від 28.11.2016 року № 230/П-9 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні за яви про призначення пенсії за віком, оскільки ОСОБА_1 вже скористався наданим правом призначення пенсії за віком.

Вирішуючи спірні правовідносини та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, то підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим законом призначаються пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника та за вислугу років.

Згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії - з списком робіт і професій, затверджуваним КМУ, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах неменше 25 років.

Судом встановлено, що позивачу за нормами ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в 2000 році була призначена саме пенсія за віком.

Позивач, перебуваючи на обліку в управлінні та отримуючи пенсію за віком, продовжував працювати.

Відповідно до ч.4 ст.42 «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Колегія суддів зазначає, що особи, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії - з списком робіт і професій, затверджуваним КМУ, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В розумінні ч.3 ст.45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Чинним законодавством передбачено лише 4 види пенсій.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст.9 Закону № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 06.02.2000 року вже призначена пенсія на пільгових умовах від довідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Той факт, що пенсію було призначено зі зменшенням пенсійного віку не свідчить, що це інший вид пенсії, ніж пенсія за віком.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє. Зазначене унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058.

Водночас ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч.2 ст.40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відсутні.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року у справі № 337/3/17 (2а/337/37/2017) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною та оскарженню не підлягає відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак