Справа № 183/1060/17
Суддя: Городецький Д. І.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/1060/17
№ 2-а/183/95/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 травня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Смика С.В.

розглянувши в м. Новомосковську у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

03 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

11 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим адміністративним позовом до Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що з 08.09.2011 року вона перебуває на обліку в Новомосковському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію в зв'язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_4, який був працівником прокуратури, у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII ( в редакції Закону № 2663-ІИ від 12.07.2001) в розмірі 60% місячного заробітку.

В органах прокуратури Дніпропетровської області її чоловік ОСОБА_4 на посадах прокурорсько-слідчих працівників працював з 1984 до 2004 року, наказом прокурора Дніпропетровської області №292 від 31,03.2004 року її чоловіка було звільнено з посади старшого помічника прокурора Новомосковського району у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років, відповідно до ст.38 КЗпП та ст.50-1 Закону України « Про прокуратуру».

30 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України винесено постанову № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505», якою затверджено структуру й умови оплати на нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій з 01.12.2015 р. підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

На підставі зазначених постанов Кабінету Міністрів України у її чоловіка, як у пенсіонера органів прокуратури, а отже і у неї виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року.

Позивач зазначила. що 02.09.2016 року вона звернулася до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії та надала довідку з прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати на посаді прокурора прокуратури Новомосковського району відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 та N2 1013 від 09.12.2015, з якої її чоловіка було звільнено на пенсію.

У здійсненні перерахунку пенсії їй відмовлено, про що повідомлено листом від 07.09.2016 №.4108/02/15, прийняте рішення відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та деяких інших законів, в зв'язку з чим, з 01 червня 2015 року пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», не перераховуються.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що дії відповідача вважає протиправними, в зв'язку з чим, просила суд:

-дії Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області в частині відмови їй, ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на випадок втрати годувальника - її чоловіка ОСОБА_4, у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) в розмірі 60% місячного заробітку на посаді прокурора прокуратури Новомосковського району визнати протиправними;

-зобов'язати Новомосковське об'єднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області провести перерахунок їй, ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року призначену пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до Постанов КМУ № 505 від 31.05.2012, № 763 від 30.09.2015 та № 1013 від 09.12.2015, згідно з вимогами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 02.09.2016 № 18-232 вих. 16, в розмірі 60% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги.

Представник відповідача - Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачу.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Сторонами визнаний та не заперечувався той факт, що позивач ОСОБА_1 з 08.09.2011 року перебуває на обліку в Новомосковському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію в зв'язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_4, який був працівником прокуратури, у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII ( в редакції Закону № 2663-ІИ від 12.07.2001) в розмірі 60% місячного заробітку.

02.09.2016 року позивач звернулася до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії та надала довідку з прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати на посаді прокурора прокуратури Новомосковського району відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 та N2 1013 від 09.12.2015, з якої її чоловіка було звільнено на пенсію.

Листом Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 07.09.2016 №.4108/02/15 ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та деяких інших законів, в зв'язку з чим, з 01 червня 2015 року пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», не перераховуються.

Суд приходить до висновку, що дії відповідача не відповідають вимогам законодавства України.

30 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України винесено постанову № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505», якою затверджено структуру й умови оплати та нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури України.

Пунктом п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій з 01.12.2015 підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Суд приходить до переконання, що у відповідності до зазначених постанов Кабінету Міністрів України у позивача, як у пенсіонера органів прокуратури, виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року.

Встановлено, що 30.03.2016 року позивач ОСОБА_5 звернулася до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії та надала довідку прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати на посаді старшого прокурора Новомосковської міжрайонної прокуратури відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 та № 1013 від 09.12.2015 року.

Листом від 06.04.2016 року за № П-28 Новомосковським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, з посиланням на те, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та деяких інших законів, в зв'язку з чим, пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», не перераховуються.

Суд приходить до висновку, що дії Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу є протиправними, з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Гарантовані законом підстави та порядок перерахунку призначених раніше пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії).

Згідно з ч.13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Посилання відповідача на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, як на підставу неможливості проведення перерахунку пенсії, є безпідставними.

Так, п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до деяких законів, у тому числі до Закону України «Про прокуратуру».

В той же час, зазначені обмеження не стосуються пенсіонерів, які до 02 березня 2015 року вже отримували пенсії і мали гарантоване право на їх перерахунки з наступних підстав.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 Конституції України , зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Передбачені п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 VIII норми щодо скасування з 01 червня 2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі «Про прокуратуру», свідчить про те, що з 01.06.2015 не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства.

З аналізу норм законодавства та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, викладені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення, в зв'язку з чим, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Питання про застосування вищенаведеного Закону у часі регулюється згідно зі ст.ст. 21 та 22 Конституції України, які гарантують людині, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод. Тому зазначена норма не може застосовуватися на раніше призначені пенсії під час їх перерахунку.

З урахуванням викладеного при перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію по втраті годувальника - працівника прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії.

Так, у постанові пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» за № 9 від 01.11.96 зазначено, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8 рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

22 травня 2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005, згідно з яким "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому Конституційний Суд України підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виключно визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок дійсно має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії у 2011 році.

Зазначені висновки щодо відсутності зворотної дії законів та інших нормативно-правових актів в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, узгоджується з постановою Верховного Суду України від 06.10.2015 в адміністративній справі № 21-2432/15, в якій судовою колегією викладено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, а також механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років, яка діяла на момент призначення пенсії (стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ). Аналогічні рішення були прийняті у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 № 21-348а13 та від 17.12.2013, від 01.07.2014 року (справа № 21-244а14), які згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для судів з необхідністю приведення судової практики у відповідність до його рішень.

Також не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та обставина, що набув чинності Закон України «Про прокуратуру» в новій редакції від 14 жовтня 2014 за № 1697-VII з втратою дії окремих положень Закону України «Про прокуратуру» 1991 року щодо права на призначення та перерахунку пенсій, а з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, що діяла станом на час призначення пенсії (2011 р.), оскільки інших не існує.

Проте Кабінетом Міністрів України з 01.01.2015 по теперішній час не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, чим звужено та обмежено Конституційне право позивача на пенсійне забезпечення. За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України будь-якого порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури є фактично бездіяльністю, що порушує гарантоване Конституцією та Законом право на її перерахунок.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року з питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) від 24.07.2014). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Проте такий механізм був запроваджений лише через декілька років після набрання Законом чинності. Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале незапровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 39 у справі «Будченко проти України»).

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції визначає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Подібні проблемні питання були предметом обговорення на Пленумі Вищого адміністративного суду України № 3 від 05 лютого 2016 року щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів.

У своїй довідці та висновках Пленум Вищого адміністративного суду України сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 № 1091/11/13-11. Таку ж думку висловлював Верховний Суд України у постанові від 25 листопада 2014 року (ЄДРСР - № 42010782).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Крім того Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18 березня 2004 року № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір».

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції"(пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Враховуючи наведене, вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, керуючись ст.2, 11, 69, 71, 94, 104, 158-159, 162, 163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Дії Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на випадок втрати годувальника - її чоловіка ОСОБА_4, у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) в розмірі 60% місячного заробітку на посаді прокурора прокуратури Новомосковського району визнати протиправними.

Зобов'язати Новомосковське об'єднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області провести перерахунок ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року призначену їй пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до Постанов КМУ № 505 від 31.05.2012, № 763 від 30.09.2015 та № 1013 від 09.12.2015, згідно з вимогами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 02.09.2016 № 18-232 вих. 16, в розмірі 60% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії.

Стягнути з Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн.00 коп.)

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.І. Городецький