Справа № 807/1877/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1877/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Симканич Ю.В.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Мацецка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України про заборону вчиняти певні дії та відшкодування суми, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Закарпатського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України про заборону вчиняти певні дії та відшкодування суми.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що такий являється власником з березня 1995 року і по теперішній час на законних підставах вогнепальної зброї ОП СКС 7,62 мм НОМЕР_1. Для цього кожні три роки продовжує термін дії відповідного дозволу. Через закінчення попереднього трьохрічного терміну позивач подав до сектору дозвільної системи ГУНП України в Закарпатській області необхідні медичні довідки, сертифікати та інші документи. Однак дозвіл позивачу не продовжили, посилаючись на вимогу Закарпатського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України провести відстріл набоїв для гільзотеки.

Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними та такими , що порушують його законні права та інтереси. Одночасно, позивач просив суд повернути йому сплачу суму коштів в розмірі 84,42 грн., за проведення відстрілу набоїв для вказаної вище вогнепальної зброї.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення даного адміністративного позову заперечив, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову, при цьому зазначивши, що останній діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, ОСОБА_1 являється власником вогнепальної зброї ОП СКС 7,62 мм НОМЕР_1 з березня 1995 року і по теперішній час на законних підставах. Для цього кожні три роки продовжує термін дії відповідного дозволу. Через закінчення попереднього трьохрічного терміну позивач подав до сектору дозвільної системи ГУНП України в Закарпатській області необхідні медичні довідки, сертифікати та інші документи. Однак дозвіл позивачу не продовжили, посилаючись на вимогу пункту 2.5.2 наказу МВС України від 10.09.2009 року №309 "Про затвердження Інструкції з організації функціонування криміналістичних обліків експертної служби МВС України"(а.с.4).

Як вбачається із відповіді ГУНП України в Закарпатській області від 30.08.2016 року №В-610/106/8-2016 на звернення позивача, зазначено, що для перереєстрації зброї, пристроїв, які придбані відповідно до законодавства власник подає до органів внутрішніх справ заяву про продовження терміну дії дозволу, медичну довідку, платіжний документ з відміткою банку про внесення коштів на надання відповідної платної послуги. Крім цього, власник подає довідку про експериментальний відстріл зброї відповідно до пункту 2.5.2 наказу МВС України від 10.09.2009 року №309 "Про затвердження Інструкції з організації функціонування криміналістичних обліків експертної служби МВС України", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 15.10.2009 року №963/16979, де передбачено, що експериментальному відстрілу підлягає нарізна мисливська, спортивна та нагородна вогнепальна, газова зброя та зброя "несмертельної дії", яка перебуває в особистому користуванні громадян та на об'єктах дозвільної системи (у процесі реєстрації та перереєстрації).(а.с. 4 -зворот)

На виконання вказаного листа, позивач звернувся із заявою до Закарпатського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України про проведення відповідного відстрілу, при цьому заявивши клопотання про проведення відстрілу без стягнення з нього грошового збору, так як позивач являється потерпілим першої категорії від аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 5 -зворот).

На вказану заяву відповідачем було надана відповідь та роз'яснено позивачу, що посилання позивача на п.18 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не застосовуються до даних правовідносин, оскільки згідно даного пункту чітко зазначено, що особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства. (а.с. 5)

Крім цього, відповідачем у справі було роз'яснено позивачу, що порядок надання платних послуг підрозділами МВС регламентується Постановою КМУ від 26.10.2011 року №1098 "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання".

Зважаючи на вищевикладене позивачем було сплачено відповідну суму коштів в розмірі 84,42 грн., за експериментальний відстріл вищевказаної зборої, при цьому було зазначено на вказаному документі про сплату відповідного грошового збору, що "Послуги надано" (а.с. 4).

Що стосується позовної вимоги позивача щодо заборони Закарпатському науково - дослідному експертно - криміналістичному центру МВС України вчиняти дії щодо здійснення примусово - добровільного на кожні наступні три роки відстрілу набоїв з нарізної зброї для громадян, то суд зазначає, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог наказу МВС України від 10.09.2009 року №309 "Про затвердження Інструкції з організації функціонування криміналістичних обліків експертної служби МВС України", зокрема п.2.5.2 чітко передбачено, що експериментальному відстрілу підлягає нарізна мисливська, спортивна та нагородна вогнепальна, газова зброя та зброя "несмертельної дії", яка:

перебуває в особистому користуванні громадян та на об'єктах дозвільної системи (у процесі реєстрації та перереєстрації);

виготовляється на підприємствах України, ввозиться із-за кордону та призначена для реалізації на території України (перед її реалізацією);

підлягала переробленню або ремонту із заміною (зміною) слідоутворюючих деталей.

Гладкоствольна мисливська зброя відстрілюється у разі добровільної згоди власників.

Судом встановлено, що позивачем не здійснювалась ні первинна реєстрація, ні перереєстрація зброї, натомість продовжувався термін дії дозволу на носіння, зберігання та транспортування такої, а відтак позивач не був зобовязаний здійснювати такий відстріл згідно п. 2.5.2. відповідно до Наказу МВС України від 10.09.2009 року №309 "Про затвердження Інструкції з організації функціонування криміналістичних обліків експертної служби МВС України", оскільки такий проводиться лише при первинній реєстрації або ж при перереєстрації, і в даному випадку позивачу було слід надати доказ про проведення такого тільки при первинній реєстрації зброї.

Однак, оскільки позивач добровільно звернувся до відповідача із заявою про проведення такого відстрілу, просив здійснити такий відстріл та в подальшому і оплатив проведення такого відстрілу відповідно до квитанції від 06.10.2016 року в сумі 84,42 грн., а тому у відповідача не було жодних правових підстав для відмови позивачу у наданні вищевказних послуг і Закарпатський науково - дослідний експертно - криміналістичний центр МВС України надав такі послуги в межах наданих йому повноважень згідно чинного законодавства.

Що ж стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача суми в розмірі 84,42 грн., за надані послуги, так як позивач на підставі п.18 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" звільнений від сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства, то в даному випадку суд зазначає наступне.

Пунктом 36 Розділу ІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1098 "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання" чітко передбачено, що за відстрілювання вогнепальної зброї та огляд її технічного стану, у тому числі: газової, гладкоствольної мисливської і спортивної, стартової, вихолощеної, а також несмертельної дії, переробленої з військових зразків нарізної і комбінованої мисливської та спортивної встановлюється плата у відповідному розмірі.

Статею ж ст. 20 п.18 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлені пільги щодо сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства, однак в даному ж випадку оплаті підлягає саме послуга відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1098 "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання", яка не відноситься ні до податкового, ні до митного законодавства, а отже позивач не звільнений від її сплати, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.

Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що в даному випадку відповідач діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, а позовні вимоги позивача в даному випадку є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та спростованими відповідачем, а відтак такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України про заборону вчиняти певні дії та відшкодування суми - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович