Справа № 161/4196/17
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4196/17
Провадження № 2-а/161/559/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського УПП у м.Луцьк ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 09.03.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського УПП у м.Луцьк ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 09.03.2017 року.

Свій позов обґрунтовує тим, що 09 березня 2017 року інспектором УПП у м. Луцьку капралом поліції ОСОБА_4 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення АР 863781 за якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 425 грн., за те, що він 09.03.2017 року о 08.20 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр. Відродження 58 в м. Луцьку Волинської області порушив, Правила дорожнього руху України, а саме п.п. 15.9 «г» - здійснив зупинку ближче десяти метрів до пішохідного переходу та п.п. 2.1 «г» - не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Однак, вважає вказану постанову неправомірною, оскільки висновок про його вину у порушенні правил дорожнього руху не відповідає дійсності.

В пояснення своїх доводів навів наступне. 09.03.2017 року він дійсно рухався в м. Луцьку по пр. Відродження, після чого він увімкнув покажчик руху повороту праворуч, зменшив швидкість та заїхав в так званий «карманчик» для того щоб здійснити зупинку, для висадки своєї дружини та поїхав дальше. Зупинка не перевищувала 4 секунди, не перешкоджала будь-яким іншим учасникам дорожнього руху та зупинка була здійснена згідно вимог правил дорожнього руху, а не ближче 10 метрів до пішохідного переходу, як вказує інспектор. Кім цього, не було проведено заміру зазначеної відстані. Після висадки пасажира, він увімкнув покажчика повороту ліворуч та здійснив рух. Через декілька метрів його зупинили працівники поліції. На прохання працівників поліції він надав посвідчення водія, однак не зміг знайти страхового поліса. На прохання зачекати працівники поліції не відреагували та склали протокол про адміністративне правопорушення. Через пять хвилин він надав страховий поліс, однак, протокол був уже складений.

Таким чином, вважає, що постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Покликаючись на викладені обставини позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №863781 від 09.03.2017 року про адміністративне правопорушення, винесену старшим сержантом Управління патрульної поліції у м. Луцьк старшим сержантом поліції ОСОБА_4

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Вважає, що вимоги позивача є безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови серії АР № 863781 від 09.03.2017 року, складеної старшим сержантом поліції ОСОБА_4, встановлено, що 09.03.2017 року о 08 год. 20 хв. в м. Луцьк по пр. Відродження, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом Toyota Camry, АС 5973 АС, реєстраційний знак НОМЕР_2 та здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 (г) ПДР України, а також не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 2.1 (г) ПДР України, та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до ст. 36 КУпАП до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн..

Згідно п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху зупинка транспортних засобів забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України передбачена адміністративна відповідальність за ст.122. ч.1 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 2.1. ґ) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП України встановлено, що орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Щодо вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, то ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності саме за те, що в порушення зазначеної статті КУпАП, керуючи транспортним засобом, не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Про те, що ОСОБА_3 мав при собі такий поліс (договір) на місці зупинки транспортного засобу, доведено в судовому засіданні, отже твердження інспектора поліції про відсутність такого полісу при керуванні автомобілем було передчасним.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Крім того, жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що останній допустив порушення п. 15.9 "г" Правил дорожнього руху, відповідач суду не представив. Представлений відповідачем диск не підтверджує порушень позивачем ПДР. При його перегляді встановити дійсну відстань до пішохідного переходу неможливо, що не дає змоги підставно стверджувати, що транспортний засіб стояв ближче 10 метрів від пішохідного переходу, так як вимірювання відстані працівниками патрульної поліції не проведено.

Оскільки не доведено та не підтверджується належними доказами, вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ст.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, виключається підставність притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_3 слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 122, 258, 268, 276, 283, 287-289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.10, 11, 71, 158-163, 171-2 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 863781 від 09.03.2017 року, винесену відносно ОСОБА_3 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених

ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк