Справа № 712/2984/17
Суддя: Пересунько Я. В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/2984/17
Провадження № 2-а/712/377/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пересунька Я.В.,

при секретарі - Сагун Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з указаним адміністративним позовом, просив: 1) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області (далі - УПФ України в м. Черкасах Черкаської області) щодо неприйняття рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку із установленням з 1 січня 2017 року нових розмірів посадових окладів на посадах державної служби; 2) зобов'язати відповідача здійснити йому з 1 лютого 2017 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної у розмірі 70 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, із урахуванням підвищення з 1 січня 2017 року мінімальної заробітної плати із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 70% від заробітної плати державного службовця, який займає посаду державної служби відповідної підгрупи та рангу за останньою посадою державної служби виходячи з розміру посадового окладу в 4 300 грн за 6 групою оплати праці, визначеного постановою Кабінету Міністрів №15 від 18 січня 2017 року «Питання оплати праці працівників державних органів»; 3) провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, із урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він перебуває на обліку в УПФ України в м. Черкасах Черкаської області та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року у розмірі 70 % заробітної плати; останнім його місцем роботи перед виходом на пенсію була посада «заступник начальника відділу контролю у сфері послуг Державної фінансової інспекції в Черкаській області».

Відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року (із урахуванням змін) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. п. 2 п. 6 Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затвердженого постановою КМУ № 426 від 19 червня 2013 року, у зв'язку із зміною мінімальної заробітної плати, заробітна плата для перерахунку пенсії, призначеної в тому числі до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 17 листопада 2011 року, пенсіонерам визначається на підставі поданої заяви та необхідних документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати державного службовця, який займає посаду державної служби відповідної підгрупи та рангу за останньою посадою державної служби, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Таким чином, на думку позивача, вказаними нормативно-правовими актами було встановлено порядок перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям, і у зв'язку з підвищенням з 1 січня 2017 року мінімальної заробітної плати нарахована йому пенсія мала бути перерахована відповідачем за групою оплати праці, визначеної постановою кабінету Міністрів України № 15 від 18 січня 2017 року «Питання оплати праці працівників державних органів».

Після його звернення 14 лютого 2017 року до УПФ України в м. Черкасах Черкаської області щодо перерахунку нарахованої пенсії, останнє листом від 28 лютого 2017 року протиправно відмовило в цьому, до того ж порушило ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки не прийняло належним чином оформленого рішення за результатами розгляду її звернення у визначений останнім Законом строк.

Представник відповідача подала 29 березня 2017 року заперечення на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити.

До суду також було надано для огляду оригінал пенсійної справи ОСОБА_1

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 6 квітня 2017 року розгляд справи визначено здійснити за загальними правилами КАС України та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи позовної заяви підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та матеріали пенсійної справи ОСОБА_1, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в місті Черкасах Черкаської області та отримує пенсію державного службовця по інвалідності на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 № 3723-XII у розмірі 70 % від заробітної плати працюючого державного службовця.

14 лютого 2017 року ОСОБА_1, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому раніше пенсії на підставі, зокрема, Постанови КМУ № 426 від 19 червня 2013 року (у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 року) та Постанови КМУ № 15 від 18 січня 2017 року (а.с. 14-17).

Листом УПФ України в місті Черкасах Черкаської області від 28 лютого 2017 року за № 28/К-10 йому було відмовлено у задоволенні його заяви про перерахунок (а.с. 18).

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Із матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 випливає, що його було звільнено із займаної ним посади державної служби (заступник начальника відділу контролю у сфері послуг Державної фінансової інспекції в Черкаській області) 23 вересня 2014 року у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 38 КЗпП України та ст. 37 Закону України «Про державну службу» (а.с. 64 пенсійної справи).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у редакції станом на 23 вересня 2014 року, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції станом на 24 вересня 2014 року, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

28 грудня 2014 року було внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено її в такій редакції: «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України» (була чинною до 1 травня 2016 року).

Станом на момент звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу (14 лютого 2017 року) вказана стаття Закону № 3723-ХІІ втратила чинність.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати.

Порядок та умови визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затверджений постановою КМУ № 426 від 19 червня 2013 року, який регулював процедуру та умови перерахунку пенсії державного службовця (зокрема, у зв'язку й із зміною розміру мінімальної заробітної плати) та на який посилається позивач втратив чинність 6 серпня 2016 року.

Крім того посилання позивача на Постанову КМУ №15 є помилковим, так як з 2017 року посадові оклади працюючим державним службовцям встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №15 «Питання оплати праці працівників державних органів», яка набула чинності одночасно з Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, який перерахунки пенсії непрацюючим державним службовцям не передбачає.

Отже, з викладених правових норм убачається, що законодавство станом на момент звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії - січень 2017 року, не регламентувало ані права особи на перерахунок його пенсії у зв'язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Таким чином, УПФ України в місті Черкасах Черкаської області, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок його пенсії у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати із 1 січня 2017 року, не мало правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Суд також зауважує, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру його пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосовано й у рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Таким чином, вказані рішення Європейського суду з прав людини не можуть бути підставою для задоволення позову.

Не можна погодитись і з доводами позивача про можливість застосування до правовідносин між сторонами рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України», оскільки право на перерахунок розміру пенсії, зокрема і у зв'язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати, на час звернення позивача із відповідною заявою до Управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дають підстави для висновку про те, що УПФУ в місті Черкасах Черкаської області, відмовляючи ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Не можна погодитись і з доводами позивача щодо протиправності дій відповідача в частині ненадання йому рішення про відмову в перерахунку пенсії у вигляді окремого документа із назвою «рішення».

Як убачається із матеріалів справи, позивач звернувся до УПФ із викладеною у довільній формі заявою про перерахунок пенсії, на яку було надано письмову відповідь про відмову в перерахунку, що не можна визнати бездіяльністю органу державної влади.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, ст. ст. 12, 17, 19, 72, 94, 159-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця.

Постанова може бути оскаржена позивачем до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, або суб'єктом владних повноважень у строк, визначений у п. 2 ч. 2 ст. 186 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, із одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Я.В. Пересунько