Справа № 806/2657/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"16" травня 2017 р. Справа № 806/2657/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

Позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, Центрального міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області №280-о/с від 24.11.2016, яким його було звільнено з посади, поновити на посаді заступника начальника УВП з оперативної роботи - начальника оперативного відділу Житомирської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області (№8) та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (з урахуванням заяви від 16.01.2017, а.с.41-43).

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що підставою звільнення позивача був п.3 наказу Державної пенітенціарної служби України №392/ОД від 07.07.2015, яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади. Водночас, виконання даного наказу відбулось 24.11.2016, тобто після закінчення строків виконання дисциплінарного стягнення, передбачених ст.18 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Також зазначав, що відповідно до ч.6 вказаної статті особа вважається такою, яка не має дисциплінарного стягнення, якщо минув рік з дня накладення дисциплінарного стягнення. Вказував, що відповідачем порушено порядок звільнення, а саме його звільнено не відповідно до ст.63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а згідно ст.18 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України"; питання про звільнення було вирішено неіснуючою та неправомочною кадровою комісією управління.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області від 24.11.2016 №280 о/с про звільнення ОСОБА_3.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника УВП з оперативної роботи - начальника оперативного відділу Житомирської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області (№8) з 25 листопада 2016 року.

Стягнуто з Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.11.2016 по 17.02.2017 у розмірі 3250 (три тисячі двісті п'ятдесят) грн.80 коп..

Вирішено допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника УВП з оперативної роботи - начальника оперативного відділу Житомирської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області (№8) з 25 листопада 2016 року та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з"ясування всіх обставин справи просили скасувати постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення Позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Встановлено, ОСОБА_3 з 03.11.2014 працював на посаді заступника начальника УВП з оперативної роботи - начальника оперативного відділу Житомирської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області (№8).

Наказом начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області №280-о/с від 24.11.2016, ОСОБА_3 звільнено з посади з 25.11.2016, згідно ст.18 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Підстави: наказ Державної пенітенціарної служби України від 07.07.2015 №392/ОД-15, наказ Житомирської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області (№8) від 24.10.2016 №250 (а.с.6).

Не погоджуючись із своїм звільненням, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Суд першої інстанції поновлюючи ОСОБА_3 на посаді та задовольняючі інші заявлені вимоги виходив з того, що звільнення останнього проведено з порушенням строків, передбачених ст.16 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що потягло відповідні наслідки.

Колегія суддів погоджується з зазначеними в оскарженій постанові висновками та надаючи оцінку спірним правовідносинам, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Закон №3460) за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено, серед інших, таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з посади (п.6 ст.12 Закону №3460).

Відповідно до ст.16 Закону №3460 дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, п.3 наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області №48 від 17.06.2015, за неналежне виконання своїх посадових обов"язків, заступника начальника УВП з оперативної роботи - начальника оперативного відділу Житомирської установи виконання покарань (№8) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 попереджено про неповну посадову відповідність(а.с.24-25).

Підставою ж для прийняття оспорюваного наказу, є наказ Державної пенітенціарної служби України від 07.07.2015 №392/ОД-15 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб управління ДПтС України в Житомирській області та Житомирської установи покарань (№8)", в якому зазначено:

"2. Пункт 3 наказу управління ДПтС України в Житомирській області від 17.06.2015 №48 відмінити за м"якістю.

3. За незадовільну роботу з персоналом установи в напрямку недопущення неслужбових стосунків з ув'язненими та засудженими, неналежну організацію профілактичної роботи з особами, які мають намір скоїти протиправні дії та слабку оперативну обізнаність щодо прихованих негативних процесів, що відбуваються середовищі засуджених та ув'язнених, заслуговує на звільнення з посади заступник начальника УВП з оперативної роботи - начальника оперативного відділу Житомирської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області (№8) підполковник внутрішньої служби ОСОБА_3 але, ураховуючи, що на цей час він перебуває у черговій відпустці, питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності вирішити після повернення на службу". (а.с.37-38).

З огляду на зміст вказаного наказу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що окрім скасування попереднього дисциплінарного стягнення за м"якістю на позивача не було накладено будь-яке інше дисциплінарне стягнення а зазначено про необхідність вирішення зазначеного питання після виходу ОСОБА_3 на службу з чергової відпустки.

Як зазначалось вище, лише 24.11.2016 наказом начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області №280-о/с позивача звільнено з посади з 25.11.2016, тобто після закінчення шестимісячного строку з дня вчинення проступку, що є порушенням ст.16 Закону №3460 та підставою для скасування оспорюваного наказу.

З вищенаведених підстав, суд вірно виходив з того, що наказ про звільнення не можна розцінювати як наказ прийнятий на виконання дисциплінарного стягнення, хоча відповідач у наказі і посилався на ст.18 Закону України №3460 "Про Дисциплінарний статут..", якою передбачено порядок виконання накладених дисциплінарних стягнень. Судом правомірно не взято до уваги доводи Відповідача, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади Позивача, застосоване 07.07.2015, а виконано 24.11.2016, з урахуванням, що з 19.06.2014 по 26.10.2016 останній перебував у відпустці і тому, на їх думку, ними дотримано строки виконання дисциплінарного стягнення, передбачені ст.18 Закону.

При цьому, суд вірно керувався позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 (рішення у ЄДРСР №41602330), відповідно до якої у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Стосовно правомірності решти задоволених вимог то колегія суддів зазначає що доводи наведені Відповідачем в доповненні до апеляційної скарги (продовження проходження Позивачем служби в Управлінні з отримання грошового забезпечення) не впливають на законно визначений судом розмір середнього заробітку, як за час вимушеного прогулу, за правилами закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Враховуючи, що позивач перебував у відпустці у останні місяці перед звільненням та не отримував заробітку, суд правомірно здійснив розрахунок, виходячи із посадового окладу позивача, як то передбачено п.4 Порядку №100.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 КАС України суд вірно визначився з межами негайного виконання прийнятої постанови.

В силу вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги та доповнення до неї не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області вул.М.Грушевського,91,м.Житомир,10001 Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України вул.Воздвиженська,2,м.Київ 71,04071

Увага! Якщо оскаржується ухвала про відмову у відкритті провадження у справі, про залишення без руху чи повернення позовної заяви копії процесуальних документів надсилаються лише позивачу! - ,