Справа № 635/6759/16-а
Суддя: Назаренко О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/6759/16-а
Провадження № 2-а/635/17/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Токарук Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

до районного суду Харківської області подано адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати п. 11 протоколу № 61 від 29.07.2016 року комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України; визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення Міністерством оборони України у місячний строк після надходження документів ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги» затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 року; визнати протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в надсиланні документів позивача на доопрацювання; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення мені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги» затвердженого постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, а у разі відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги навести мотиви та підставу відмови, яка зазначена у п. 19. Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги» затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 року; зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 30 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В своєму позові позивач зазначає, що проходив строкову військову службу в період з 25.10.1981 року по 25.02.1984 року, в тому числі у складі діючої армії в в/ч НОМЕР_1 під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан, даний факт підтверджується військовим квитком копію якого додана до позову. В 1983 року отримав поранення (контузію головного мозку), пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні (ДРА) де велись бойові дії, внаслідок, чого в подальшому отримав інвалідність. Згідно довідки МСЕК від 13.05.2015 року позивачу була встановлена ІІІ група інваліда війни з 13.05.2015 року по 01.06.2018 року.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та необхідними документами про призначення та виплату з наведених підстав одноразової грошової допомоги.

Харківським обласним військовим комісаріатом відмовлено в оформлені документів, щодо призначення одноразової грошової допомоги з тих мотивів, що позивач проходив службу в Прикордонних Військах СРСР та повинен отримувати одноразову грошову допомогу в Державній Прикордонній Службі України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі №820/1530/16, яка набрала законної сили позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а саме зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству Оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги...". На підтвердження цих обставин позивач надав копію постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року та копію ухвали Харківського апеляційного адміністративного Суду від 14.06.2016 року по справі №820/1530/16.

На виконання зазначених судових рішень ІНФОРМАЦІЯ_3 направлені вищезазначені документи на адресу Міністерства оборони України.

09.09.2016 року позивач отримав лист з Харківського обласного військового комісаріату від 29.08.2016 року, яким повідомлено про рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або в наслідок інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.07.2016 року протокол № 61 п. 11, а саме вирішено: повернути подані документи на доопрацювання.

Такі дії позивач вважає протиправними, зазначаючи, що згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 2 п. 13 Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги», затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 року передбачено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у рай відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Крім того, позивач просить суд врахувати, що судовими рішеннями, що набрали законної сили встановлено факт отримання ним поранення під час участі у бойових діях, в наслідок чого позивач отримав інвалідність, а тому позивач не повинен знову доводити такі факти.

На підставі наведеного позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що у спірних правовідносинах належним відповідачем повинна бути Адміністрація Державної прикордонної служби України, а не Міноборони, оскільки МО СРСР ніколи не було органом управління для прикордонних військ, керівництво якими здійснювалося Комітетом державної безпеки СРСР та підпорядкованому йому Головним управлінням Прикордонних військ, чим підтверджується про те, що Міноборони є неналежним Позивачем, що є підставою для відмови в позові, оскільки ні Комітет державної безпеки СРСР, ні прикордонні війська, які перебували в підпорядкуванні та управлінні Комітету державної безпеки СРСР та входили до складу Збройних Сил СРСР, Міністерством оборони СРСР ніколи не фінансувалися, в тому числі до, під час чи після проходження Позивачем дійсної строкової військової служби в прикордонних військах, чим підтверджується про те, що Міноборони є неналежним Позивачем, що є підставою для відмови в позові. При цьому відповідач стверджує, що, одноразова грошова допомога військовослужбовцям, які проходили дійсну строкову військову службу у прикордонних військ колишнього СРСР, які на той час підпорядковувались та входили до структури Комітету державної безпеки СРСР та здійснювали розрахунок зі звільненими військовослужбовцями, на сьогоднішній день повинна виплачуватися Адміністрацією Державної прикордонної служби України, у зв`язку з чим Міноборони є неналежним відповідачем по справі, що є підставою для відмови в позові.

Відповідач також оспорює і саме право позивача на отримання грошової допомоги, посилаючись, що позивачем не надано доказів первинного встановлення йому інвалідності ІІІ групи, що не дає можливості правильно визначити наявність підстав для реалізації права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у відповідному розмірі, тому підстави для задоволення позову відсутні. Такі твердження відповідач мотивує, зазначаючи, що всі військовослужбовці, які проходили дійсну строкову службу та виконували інтернаціональний обов`язок у Демократичній Республіці Афганістан, при отриманні поранень, контузій, травм, каліцтв в обов`язковому порядку проходили лікування у військово-лікувальних закладах (госпіталях, шпиталях стаціонарних або польових), зокрема, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 проходили лікування в Окружному військовому госпіталі (військова частина НОМЕР_2 , м. Ашхабад) або в Окружному військовому госпіталі (військова частина 2528, м. Душанбе) Середньоазіатського прикордонного округу прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР. Крім цього, при отриманні множинних вогнепальних осколкових поранень голови та кінцівок, контузії головного мозку неможливо вилікуватися без надання медичної допомоги у стаціонарних умовах. Таким чином, беручи до уваги період проходження Позивачем дійсної строкової військової служби (з 01.11.1981 року по 17.02.1984 року) доказами про наявність у Позивача поранення, контузії головного мозку та причинного зв`язку могли бути виключно постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) з перебуванням на фронті, виконанням обов`язків військової служби, видана на підставі достовірних документів (довідка командира військової частини про обставини поранення, контузії, травми, каліцтва, службова або медична характеристика, виписка з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні за медичною допомогою, карточка обліку травми, матеріали адміністративного розслідування, дізнання або кримінальної справи, атестації, довідка цивільного лікувального (лікувально-профілактичного закладу), історія хвороби або виписка з неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини або лікаря військового лікувально-профілактичного закладу в медичній книжці військовослужбовця, довідка архівної установи) про причини і обставини, при яких вони отримані, і які складені не пізніше одного місяця після отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва). Жодного з вказаних документів Позивачем надано не було і вони відсутні в його особовій справі, яка зберігається у військовому комісаріаті за місцем його проживання. Крім цього, фактичну відсутність у Позивача поранення і контузії підтверджує також відсутність в пункті 22 «Какие имеет ранения и контузии (дата и характер ранения (контузии)» Розділу ІІ «Отношение к военной службе» військового квитка Позивача серії НОМЕР_3 будь-яких даних про поранення, контузії, травми, каліцтва, захворювання, засвідчених підписами військового комісара або командира військової частини та гербовою печаткою. На підставі наведеного відповідач стверджує, що за відсутності вказаних документів, також неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги , що є підставою для відмови в позові.

Позивач подав суду заяву, в якій позов підтримав та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, наведених в письмових запереченнях та додав, що відповідач мав право повернути подані документи, оскільки вони подані не в повному обсязі, а саме не надано первинної довідки про поранення позивача та надав суду в якості прикладу копії архівних довідок, що подавались іншими особами в даному випадку, а також копії військових квитків, що подавались іншими особами в даному випадку, в яких містяться позначки про участь у бойових діях і характер поранення.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача та дослідивши надані суду докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.07.2016 р. протокол № 61 п. 11 вирішено: «розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання:

«11. Солдата строкової служби в запасі ОСОБА_2 , документи якого надійшли з Харківського ОВК відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду віл 25.04.2016 за справою № 820/1530/16, якого 17.02.1984 звільнено з військової служби та 24.06.2015 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 10 ААВ № 631516 від 27.05.2013).

На день звільнення з військової служби заявник проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР.

Згідно з пунктом 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 та частиною 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи.

Витрати, пов?язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.

Крім того, заявником не надано документ, що підтверджує встановлення інвалідності протягом трьох місяців з часу первинного встановлення інвалідності, як це передбачено ч. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей що діяла на час встановлення заявнику інвалідності, а також документ про обставини первинного поранення.»

Таким чином, враховуючи суть заявлених позовних вимог, предметом спору є оскарження дій відповідача щодо повернення документів без фактичного прийняття рішення по суті.

Відповідно до пунктів 12, 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів); особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Крім того, відповідач правильно зазначає, що і раніше діючими нормативно-правовими актами з цього питання також було встановлено, що вищезгадана одноразова грошова допомоги таким особам, як Позивач, виплачувалася Адміністрацією Державної прикордонної служби України, як головним розпорядником коштів (наприклад, пункт 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців Державної прикордонної служби та інвалідності звільнених з військової служби осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2009 року № 10. Отже, одноразова грошова допомога військовослужбовцям, які проходили дійсну строкову військову службу у прикордонних військ колишнього СРСР, які на той час підпорядковувались та входили до структури Комітету державної безпеки СРСР та здійснювали розрахунок зі звільненими військовослужбовцями, на сьогоднішній день повинна виплачуватися Адміністрацією Державної прикордонної служби України, у зв`язку з чим Міноборони не вправі приймати рішення в рамках своєї компетенції, є неналежним відповідачем по справі, що є підставою для відмови в позові.

Крім того, суд погоджується із доводами відповідача про врахування обставин, що у період з 01.11.1981 року по 17.02.1984 року проходив дійсну строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР у військовій частині НОМЕР_1 (81 Термезський прикордонний загін), яка належала до Середньоазіатського прикордонного округу (Узбецька РСР) прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР, що підтверджується графою 15 «Проходження дійсної військової служби» військового квитка Позивача серії НОМЕР_3 .

Відповідно до Довідки МСЕК серії 10 ААВ № 631759 від 13.05.2015 року Позивачу (повторно) встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Законом України від 04.07.2012 року № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 01.01.2014 року, статтю 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції, відповідно до підпункту 4 пункту 2 якої встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

На виконання зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975), яка набрала законної сили 01.01.2014 року.

Абзацом 3 пункту 2 Порядку № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги , допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а згідно абзацу 2 пункту 2 рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 року у справі №1-рп/99 визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як вбачається з матеріалів справи, датою, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії по встановленню інвалідності позивачу є 13 травня 2015 року, проте в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, зокрема, відповідна Довідка МСЕК про первинне встановлення інвалідності та її причини.

З огляду на наведене відповідач правильно зазначає, що визначення дати встановлення вперше інвалідності Позивачу має важливе значення і від цього залежить визначення обставин: - чи має позивач право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки частина восьма статті 163 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права; а також яким нормативно-правовим актом керуватися при визначенні розміру одноразової грошової допомоги: Порядком № 975 чи Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2009 № 499.

Оскільки відсутні докази первинного встановлення йому інвалідності ІІІ групи, що не дає можливості правильно визначити наявність підстав для реалізації права Позивача на отримання одноразової грошової допомоги у відповідному розмірі, відповідно підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином суд вважає, що відповідач діяв в рамках своєї компетенції і відповідно до положень закону. Доводи позивача про відсутність обов?язку доказування з урахуванням наявності судових рішень суд не приймає до уваги, оскільки рішення, на які посилається позивач ухвалені в іншому спорі з іншим відповідачам і з приводу інший правовідносин. За таких обставин суд повністю відмовляє в задоволенні поданого позову та відносить судові витрати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На постанову суду може бути подана апеляція до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Назаренко О.В.

Повний текст постанови складений 18 травня 2017 року.