Справа № 2-а/1570/2205/11
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2011 р.Справа № 2-а/1570/2205/11

Категорія: 5.2Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія»на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія» до Південної митниці Державної митної служби України за участю прокуратури м. Одеси про визнання неправомірними дій відповідача щодо визначення митної вартості товарів згідно з рішенням про визнання митної вартості товарів від 25.10.2010 року № 500000006/2010/51087/1 та відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, визнання недійсними рішення відповідача про визначення митної вартості товарів № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/0/500613 від 25.10.2010 року,

встановила:

Позивач ТОВ «Біла парфюмерія» 17.03.2011 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Південної митниці Державної митної служби України про визнання дій щодо визначення митної вартості товарів неправомірними, визнання недійсним рішення відповідача про визначення митної вартості товарів №500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/0/500613 від 25.10.2010 року. Позивач позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідачем протиправно було відмовлено у прийнятті митної декларації позивача та винесені рішення про визначення митної вартості товарів № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/0/500613 від 25.10.2010 року, оскільки позивачем було достатньо надано доказів для визначення митної вартості імпортованих товарів за ціною договору купівлі-продажу цього товару.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях (а.с. 73-79).

Представник прокуратури у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія» до Південної митниці Державної митної служби України за участю прокуратури м. Одеси про визнання неправомірними дій відповідача щодо визначення митної вартості товарів згідно з рішенням про визнання митної вартості і товарів від 25.10.2010 року № 500000006/2010/51087/1 та відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, визнання недійсними рішення відповідача про визначення митної вартості товарів № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/0/500613 від 25.10.2010 року було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ТОВ «Біла парфюмерія», з посиланням на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання щодо скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що між позивачем ТОВ «Біла парфюмерія»та компанією ТОВ «Свисс Арабіан Парфюмс Інд.»був укладений ексклюзивний контракт № 2 від 26.07.2010 року (а.с. 9-18), відповідно до якого ТОВ «Свисс Арабіан Парфюмс Інд.»виробляє та продає, а ТОВ «Біла парфюмерія»покупає товари парфюмерно - косметичного призначення, асортимент, коди та погоджена ціна якого зазначені у Глобальній специфікації, що є невідємною частиною даного контракту.

Відповідно до умов пункту 4 цього контракту, до ціни товару входить тара, упакування, маркировка, фрахт, транспортні витрати, вантажно-розвантажувальні роботи в державі продавця, страхування. Відповідно до пункту 8 цього контракту, цей контракт вступає в силу з дати його підписання та діє до 26.07.2011 року.

В межах зазначеного контракту позивачем було ввезено на митну територію України товар - туалетна вода в скляних пляшечках, на підставі Інвойсу № 019740 від 27.07.2010 року загальною вартістю 32 302, 32 дол. США (а.с. 19-20).

Як вбачається з матеріалів справи, для здійснення митного оформлення зазначеного товару, позивачем була надана до Південної митниці декларація митної вартості від 13.10.2010 року №500050001/2010/013698 (а.с. 83), в якій позивачем була зазначена ціна договору в іноземній валюті 32302, 32 дол. США, у гривнях 255508, 12 гривень.

Судом 1- інстанції було встановлено, що Південною митницею не була прийнята вказана декларація та у графі «для відміток митного органу»було зазначено про необхідність надання додаткових документів для визначення митної вартості за першим способом визначення, а саме: договір з третіми особами, що повязаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких), пов'язаних з виконанням умов договору (контракту), відповідна бухгалтерська документація, інформація зовнішньоторгівельних та біржевих організацій про вартість товару та/або сировини, рахунок-фактура від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, або банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, або довідку підприємства-перевізника, що здійснило перевезення, яка містить реквізити товаротранспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиційних послуг та підписи керівника і головного бухгалтера такого підприємства, або калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту (а.с. 84).

З матеріалів справи вбачається, що із записом у графі «для відміток митного органу»декларації митної вартості про необхідність надання додаткових документів, був ознайомлений декларант 13 жовтня 2010 року, про що свідчить його підпис на зворотній стороні декларації митної вартості (а.с. 84).

Судом 1-ї інстанції вірно встановлено, що разом з листом від 21.10.2010 року №21/10/1 (а.с. 32) позивачем були надані відповідачу витребувані документи частково, а саме: відповідна бухгалтерська документація на підтвердження передплати за імпортуємий товар, довідка ТППУ про вартість товару згідно з наданої інформації Центру Міжнародної комерційної інформації, що підтверджує заявлену митну вартість товару. Інші документи не були представлені, оскільки вони не мають місце і відповідно не повинні бути у імпортера.

Як вбачається з матеріалів справи, Південною митницею було прийнято рішення № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року (а.с. 24-26) про визначення митної вартості товарів за методом № 3, за сумою вартості товару за одиницю - 3,6000 дол. США, за загальною сумою 84485,70 дол. США. Підставою прийняття такого рішення стало неможливість визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у звязку з тим, що подані декларантом додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість роблять неможливим перевірку її обчислення у відповідності до вимог ПКМУ від 20.12.2006 року № 1766. У звязку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом, було обрано метод визначення митної вартості № 3 на підставі оформлення аналогічних товарів за ВМД від 27.08.2010 року № 50004001/10/5514 та від 19.10.2010 року № 500060701/10/20082 (а.с. 173-229). Вказане рішення було отримано декларантом 25 жовтня 2010 року, про що свідчить підпис його представника.

На підставі вказаного рішення, Південною митницею була виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/0/500613 від 25.10.2010 року, в якій було зазначено, що митна декларація не може бути прийнята з таких причин: коригування митної вартості, вимоги виконання яких полягає у поданні ВМД з виправленнями згідно вимог картки відмови (а.с. 27-28). Картка відмови була отримана представником позивача.

Судом 1-ї інстанції ще було встановлено, що позивач скористався правом отримання дозволу на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання шляхом сплати до державного бюджету суми податків та зборів згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, про що свідчить лист ТОВ «Біла парфюмерія»від 14.10.2010 року № 14/10/1 (а.с. 33) та лист Південної митниці від 19.10.2010 року № 15/28-05/10968 (а.с. 34), та відповідно позивачем була подана ВМД з коригуванням вартості за методом № 3 (а.с. 29-31).

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем була подана на адресу Південної митниці заява від 26.11.2010 року № 26/11/1 (а.с. 35) з проханням переглянути раніше подані документи для підтвердження заявленої митної вартості. За результатами розгляду цього листа, листом від 22.12.2010 року № 15/28-05/14360 (а.с. 36) Південна митниця запросила у позивача сертифікат про походження товару та калькуляцію фірми - виробника товару, які були надані позивачем разом з листом від 14.01.2011 року № 14/01/1 (а.с. 37, 39-47).

За результатами розгляду наданих документів листом від 18.01.2011 року № 15/28-05/598 (а.с. 38) Південною митницею було відмовлено позивачу у застосуванні митної вартості заявленої декларантом.

Відповідно до ст. 40 МК України, усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України підлягають митному контролю. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року N 339, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до ст. 41 МК України шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року N 1766, усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на вартість товарів, митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Статтею 259 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно зі ст. 260 вищезазначеного Кодексу, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 262 МК України, митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Статтею 264 цього ж Кодексу передбачено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант був зобовязаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом 1-ї інстанції було вірно встановлено, що митна вартість заявлена позивачем шляхом надання до Південної митниці декларації митної вартості від 13.10.2010 року №500050001/2010/013698 (а.с. 83), в якій позивачем була визначена митна вартість за ціною договору в іноземній валюті 32302,32 дол. США, у гривнях 255508, 12 гривень, за методом визначення № 1.

Умови та механізм декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для їх підтвердження визначені положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року, якою затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження.

Пунктом 6 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження передбачено, що декларант самостійно заповнює декларацію митної вартості, за винятком граф, призначених для відміток митниці.

Пунктом 7 цього ж Порядку визначений перелік обов'язкових документів, що додаються декларантом на підтвердження заявлених ним відомостей про визначення митної вартості.

Відповідно до п. 11 вищевказаного Порядку, підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Відповідно до п. 13, 14 цього ж Порядку, декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Судом 1-ї інстанції було встановлено, що Південною митницею були витребувані у позивача додаткові документи для визначення митної вартості за першим способом визначення, а саме: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких), пов'язаних з виконанням умов договору (контракту), відповідна бухгалтерська документація, інформація зовнішньоторгівельних та біржевих організацій про вартість товару та/або сировини, рахунок-фактура від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, або банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, або довідку підприємства-перевізника, що здійснило перевезення, яка містить реквізити товаротранспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиційних послуг та підписи керівника і головного бухгалтера такого підприємства, або калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту (а.с. 84).

Листом від 21.10.2010 року № 21/10/1 (а.с. 32) позивачем були надані відповідачу витребувані документи частково, а саме: відповідна бухгалтерська документація на підтвердження передплати за імпортуємий товар, довідка ТППУ про вартість товару згідно з наданої інформації Центру Міжнародної комерційної інформації, що підтверджує заявлену митну вартість товару, а інші документи не були представлені через їх відсутність. Також листом від 14.01.2011 року № 14/01/1 (а.с. 37, 39-47) позивачем були надані витребувані відповідачем сертифікат про походження товару та калькуляція фірми виробника товару.

За результатами додатково поданих документів, відповідачем було відмовлено позивачу у застосуванні митної вартості заявленої декларантом.

Відповідно до ст. 267 МК України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив надати додаткові документи для визначення митної вартості, які у повному обсязі позивачем не були надані.

На думку колегії суддів, судом 1-ї інстанції обґрунтовано не були прийняті до уваги посилання представника позивача на те, що відсутність певних документів, зокрема договору з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких), пов'язаних з виконанням умов договору (контракту), рахунок-фактура від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, перелічені митним органом, не є підставою для відмови у застосуванні митної вартості за ціною договору, оскільки надані позивачем документи не містять повної розшифровки, які саме показники (матеріал, робота, послуги та інше) та їх вартість входять до загальної вартості товару.

Статтею 264 Митного Кодексу України передбачено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобовязаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 265 цього ж Кодексу, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначенню митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

На думку колегії суддів, суд 1-ї інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вимоги відповідача щодо надання додаткових документів для обчислення вартості товару були правомірними, вчиненими в межах повноважень, наданих Митним кодексом України.

Статтею 266 вищезазначеного Кодексу передбачено, що митна вартість товару не може бути визначена за методом 1, згідно з положеннями ст. 267 МК України, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості, відповідно до вимог 268 та 269 МК України.

З матеріалів справи вбачається, що не було можливості визначити ціну товару за другим методом, оскільки була відсутня інформація про ідентичні товари, тому був застосований наступний за ним метод № 3.

Як вбачається з рішення про визначення митної вартості товару, метод № 3 було обрано за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом. Вказаний метод передбачає визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до ст. 269 МК України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 267 та 268 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційне взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; країна походження; виробник.

Судом 1-ї інстанції було зазначено, що відповідач довів в судовому засіданні, що оскаржувані дії та рішення вчинені та прийняті обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин та в межах повноважень, наданих законом.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія»залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія» до Південної митниці Державної митної служби України за участю прокуратури м. Одеси про визнання неправомірними дій відповідача щодо визначення митної вартості товарів згідно з рішенням про визнання митної вартості товарів від 25.10.2010 року № 500000006/2010/51087/1 та відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, визнання недійсними рішення відповідача про визначення митної вартості товарів № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/0/500613 від 25.10.2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий:/підпис/ОСОБА_1
Суддя:/підпис/ОСОБА_2
Суддя:/підпис/ОСОБА_3