Справа № 2-а-493/11/1519
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2011 р.Справа № 2-а-493/11/1519

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Целух А.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконними дій та зобовязання здійснити перерахунок розміру пенсії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відноситься до 1-ї категорії постраждалих, з 2005 року є інвалідом 2-ї групи безстроково внаслідок захворювання повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач стверджує, що він отримував і отримує пенсію довічно по інвалідності в істотно меншому розмірі, ніж передбачено вимогами ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На звернення до відповідача провести перерахунок та виплачувати пенсію по інвалідності згідно вимог ст.ст. 49, 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачу було відмовлено листом від 18.10.2010р., оскільки обчислення пенсії по інвалідності проводилося і проводиться згідно діючих постанов Кабінету Міністрів України. На підставі викладеного, позивач просить визнати незаконними дії УПФУ в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку розміру пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязати УПФУ в Малиновському районі м. Одеси провести перерахунок та виплачувати позивачу, як інваліду 2 групи пенсію у розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, передбачені ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру визначеного ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з послідуючим перерахунком пенсії при зміні прожиткового мінімуму, у відповідності до ЗУ «Про державний бюджет України»на відповідний рік та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі м.Одеси провести виплату недоотриманих сум державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50,54 закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із застосуванням вимог ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 18.10.2010 року з врахуванням виплачених сум за вказаний період.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано противоправними дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку державної та додаткової пенсії, відповідно до вимог ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси провести перерахунок та виплачувати позивачу, як інваліду 2 групи пенсію по інвалідності, відповідно до вимог ст.50, ч.4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.10.2010р. у розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка визначається ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси провести виплату позивачу недоотриманих сум державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із застосуванням вимог ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 18.10.2010 року з врахуванням виплачених сум за вказаний період.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, у звязку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Колегією суддів встановлено, що позивач являється особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, відноситься до 1-ї категорії постраждалих, та є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням А № 082013, виданого 03.02.1999 року, та довідкою МСЕК серії 2 18 ОБ № 047448, виданою 07.04.2005р. безстроково.

З листа № 599/А 1 від 18.10.2010 р., яким відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії, та заперечень відповідача, вбачається, що розрахунок позивачу пенсії здійснюється виходячи з положень постанов Кабінету Міністрів України, у розмірі значно нижчому ніж це передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також встановлено, що позивач являється постраждалим від аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи по захворюванню, повязаному з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Однак позивач, в порушення вимог ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»отримував і отримує пенсію по інвалідності в істотно меншому розмірі, ніж передбачено вимогами ст.ст. 49, 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На звернення до відповідача провести за вказаний період перерахунок та виплачувати пенсію по інвалідності згідно вимог ст.ст. 49, 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачу було відмовлено, оскільки обчислення пенсії по інвалідності проводилося і проводиться згідно чинних постанов Кабінету Міністрів України. З такою відмовою позивач не погоджується так як відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»він має право на отримання пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю як інваліду 2 групи у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком .

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-Х11 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особам, інвалідам II групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, а розмір пенсії не може бути нижчим за 8 мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи вищевикладене позивач має право на одержання щомісячної додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком, а розмір пенсії не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Всупереч ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу пенсія виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Зазначена редакція Закону № 796-ХІІ є діючою, оскільки зміни, внесені до цього Закону підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008.

З огляду на те, що Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 відповідач не правомірно виплачував пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 50, 54 зазначеного Закону.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку про наявність у позивача права на перерахунок та виплату пенсії у розмірах, визначених ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому, дійшовши висновку про необхідність часткової зміни оскаржуваної постанови, колегія суддів виходить також з наступного.

Так, судом першої інстанції вказано про перерахунок додаткової пенсії з 18.10.2010 року, не зазначаючи конкретної кінцевої дати періоду, за який слід провести відповідний перерахунок пенсії позивача.

В свою чергу, згідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, на думку колегії суддів, вимоги про зобовязання відповідача в подальшому виплачувати додаткову пенсію у вказаних розмірах не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам законодавства.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє. Крім того, можливе внесення змін до нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, а отже позовні вимоги, які стосуються майбутнього не підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на припущеннях про незмінність регулювання спірних правовідносин в подальшому. Оскільки загальними вимогами судового рішення є правосудність (тобто законність та обґрунтованість), повнота, зрозумілість, безумовність та безальтернативність, тому колегія суддів кінцевою датою перерахунку та виплати підвищення до пенсії встановлює 10 березня 2011 року, тобто дату ухвалення рішення судом першої інстанції.

Виходячи з викладеного, позивач мав право на отримання пенсії з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії з розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 18.10.2010 року по 10.03.2011 року включно (день ухвалення оскаржуваної постанови суду першої інстанції).

Оскільки суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів на підставі п.1 ч.1 ст. 201, ч. 2 ст.205 КАС України, вважає необхідним змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 195; ст. 197; п.2 ч.1 ст. 198; п.1 ч.1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси задовольнити частково, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2011 року змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення в такій редакції: "Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 18 жовтня 2010 року по 10 березня 2011 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити."

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В Крусян