Справа № 752/19944/16-а
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 травня 2017 року м. Київ № 752/19944/16-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1
доМіністерства соціальної політики України
провизнання нечинним рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Міністерства соціальної політики України, в якому просить:

1. визнати нечинним рішення Комісії зі спірних питань встановлення статусу особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 28.07.2016 р. № 99 як такого, що прийняте з порушенням законодавства та органом у якого відсутні повноваження;

2. притягнути до адміністративної відповідальності Директора Департаменту Мінсоцполітики О.П. Дейнегу за порушення Закону України «Про звернення громадян» та «Доступ до публічної інформації»;

3. зобов'язати відповідача виконати запит на отримання інформації, надавши позивачу копію протоколу Комісії від 28.07.2016 р. № 99 та всі Укази Президента та постанови КМУ, на які посилається відповідач у своєму листі від 07.11.2016 р. № 603/20/132-16, а оригінал надати суду для ознайомлення;

4. стягнути з відповідача кошти на відшкодування втрачених виплат та пільг в розмірі 10 000,00 грн., а також моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.;

5. звернутися до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи щодо злочинів, здійснених працівниками Мінсоцполітики та його місцевих підрозділів та вчинені ними службових злочинів (не виконання рішення судів, зловживання владою, службовий підлог тощо);

6. звернутися до Міністерства юстиції України з вимогою про скасування реєстрації наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 17.05.2006 № 187, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2006 р. № 626/12500 як такого, що не відповідає законодавству України та порушує конституційні права громадян та щодо виконання Закону України «Про очищення влади» (про люстрацію);

7. зобов'язати відповідача скасувати наказ від 06.07.2016 р. № 740 «Про затвердження складу Комісії…» як такого, що прийнятий з перевищенням повноважень - не відповідає вимогам постанови КМУ від 20.01.1997 р. № 51 (за згодою, без згоди…);

8. ініціювати звернення до Конституційного Суду України щодо визнання неконституційними зміни до ст. 10 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (не відповідає положенню ст. 22 Конституції України).

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 16.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017 р., справу передано до Окружного адміністративного суду м.Києва за підсудністю.

16.05.2017 р. автоматичним розподілом між суддями справу № 752/19944/16-а передано на розгляд судді Окружного адміністративного суду м. Києва Добрянській Я.І.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства, юрисдикції адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту вказаних статей випливає, що для спору, який може бути вирішений в порядку адміністративного судочинства має бути уповноваження одного суб'єкта владно керувати поведінкою іншого суб'єкта (суб'єктів), а ці суб'єкти зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. До юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень, віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб'єкти владних повноважень.

Основною ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства є те, що у цих відносинах домінує публічно-правовий інтерес (прагнення забезпечити блага, які мають загальносуспільну вагу, тобто блага, що є важливими не лише для однієї окремої особи, а для значної кількості людей - громади, суспільства).

Ознайомившись із позовними вимогами позивача, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі в частині позовних вимог про притягнення до адміністративної відповідальності Директора Департаменту Мінсоцполітики О.П. Дейнеги за порушення Закону України «Про звернення громадян» та «Доступ до публічної інформації»; звернення до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи щодо злочинів, здійснених працівниками Мінсоцполітики та його місцевих підрозділів та вчинені ними службових злочинів (не виконання рішення судів, зловживання владою, службовий підлог тощо); звернення до Міністерства юстиції України з вимогою про скасування реєстрації наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 17.05.2006 № 187, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2006 р. № 626/12500 як такого, що не відповідає законодавству України та порушує конституційні права громадян та щодо виконання Закону України «Про очищення влади» (про люстрацію) з огляду на наступне.

1. Згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами та Верховним Судом України; органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

З системного аналізу наведених норм слідує, що адміністративні суди не розглядають публічно-правові справи про адміністративні правопорушення, оскільки їх розглядають, визначені ст. 213 КУпАП органи, які приймають за результатами розгляду відповідні постанови.

У свою чергу, статтею 287 КУпАП особі, щодо якої прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, надано право оскаржити її.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений статтею 288 КУпАП. Указаними правовими нормами особам, відносно яких прийнято постанову, надано право на її оскарження до вищого органу або районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Беручи до уваги вищенаведене, слід дійти висновку, що розгляд позовної вимоги про притягнення до адміністративної відповідальності Директора Департаменту Мінсоцполітики О.П. Дейнеги за порушення Закону України «Про звернення громадян» та «Доступ до публічної інформації» не належить до компетенції адміністративного суду, оскільки має розглядатися або адміністративною комісією при виконавчому комітеті міської ради або місцевим судом.

2. Порядок провадження у кримінальних справах визначається Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України).

Також у КПК України містяться норми, згідно з якими дії щодо порядку порушення або розслідування кримінальних справ можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001р. кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу -підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки така діяльність посадових осіб має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Таким чином, вирішення питання щодо звернення до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи щодо злочинів, здійснених працівниками Мінсоцполітики та його місцевих підрозділів та вчинені ними службових злочинів (не виконання рішення судів, зловживання владою, службовий підлог тощо) не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянуто за правилами КАС України, дані вимоги підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Окрім того, суд відмовляє у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про звернення до Міністерства юстиції України з вимогою про скасування реєстрації наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 17.05.2006 № 187, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2006 р. № 626/12500 як такого, що не відповідає законодавству України та порушує конституційні права громадян та щодо виконання Закону України «Про очищення влади» (про люстрацію), позаяк звернення суду з такою вимогою не передбачено чинним Кодексом адміністративного судочинства України та взагалі не належить до компетенції адміністративного суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.109, 160 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про:

- притягнення до адміністративної відповідальності Директора Департаменту Мінсоцполітики О.П. Дейнегу за порушення Закону України «Про звернення громадян» та «Доступ до публічної інформації»;

- звернення до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи щодо злочинів, здійснених працівниками Мінсоцполітики та його місцевих підрозділів та вчинені ними службових злочинів (не виконання рішення судів, зловживання владою, службовий підлог тощо);

- звернення до Міністерства юстиції України з вимогою про скасування реєстрації наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 17.05.2006 № 187, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2006 р. № 626/12500 як такого, що не відповідає законодавству України та порушує конституційні права громадян та щодо виконання Закону України «Про очищення влади» (про люстрацію).

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська