Справа № 514/568/16-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 514/568/16-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Горбань Ю.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Тарутинської селищної ради Одеської області, третя особа ОСОБА_3, про визнання нечинними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тарутинської селищної ради Одеської області про:

- визнання нечинним рішення Тарутинської селищної ради Одеської області від 02.02.2016р. №63-VII про включення земельної ділянки загальною площею 0,0826 га по вул.Леніна, 63 в смт.Тарутине, кадастровий номер :02:001:0292, до переліку земельних ділянок, які підлягають першочерговому продажу у 2016 році та зобовязання відповідача скасувати вказане рішення;

- скасування рішення Тарутинської селищної ради Одеської області від 02.02.2016р. №64-VII про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації з експертно-грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 0,0826 га по вул.Леніна, 63 в смт.Тарутине Одеської області.

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 08.12.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 19.12.2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ні Земельним кодексом України, а ні Законом України «Про органи місцевого самоврядування в Україні» селищній раді не надано повноважень на прийняття рішень щодо включення земельних ділянок до переліку їх першочергового продажу, а на підставі ч.3 ст.128 Земельного кодексу України, за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 селищна рада могла прийняти рішення про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, а не про надання дозволу третій особі на виготовлення звіту з експертно-грошової оцінки земельної ділянки, що не передбачено чинним законодавством.

Також, апелянт посилається на те, що земельна ділянка загальною площею 0,0826 га по вул.Леніна, 63 в смт.Тарутине Одеської області відноситься до земель загального користування та до земель водного фонду, щодо яких частиною 4 статті 83 Земельного кодексу України встановлено заборону на передачу у приватну власність.

На підставі викладеного, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 08.12.2016 року та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 02.07.2014р. №623-VI ТОВ «Тека» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства площею 0,0826 га, яка розташована за адресою: Одеська область Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Центральна (Леніна), 63.

Рішенням Тарутинської селищної ради від 30.01.2015р. №685/4-VI затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ «Тека» вказаної земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років.

На підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ТОВ «ТЕКА» продало та передало у власність, а ОСОБА_3 купив та прийняв у власність за обумовлену в договорі грошову суму нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Центральна, 63, яка в цілому складається з автостанції літ. «А», загальною площею 77,7 кв.м. Нежитлова будівля, розташована на земельній ділянці 0,0826 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0292.

Вказаним договором зафіксовано, що земельна ділянка, на якій розташована нежитлова будівля, що відчужується, знаходиться у користуванні ТОВ «Тека» на підставі договору оренди землі, укладеного 02.02.2015р. з Тарутинською селищною радою Одеської області; право оренди в Державному реєстрі речових прав, номер запису:8694126. До Покупця переходить право користування вказаною земельною ділянкою відповідно до ст.377 ЦК України, який зобовязується самостійно, від свого імені укласти договір оренди з Тарутинською селищною радою Одеської області.

Рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 03.12.2015р. №36/1-VII ОСОБА_3 передано в довгострокову оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,0826 га, кадастровий номер :02:001:0292, для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, із земель комунальної власності Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Земельна ділянка розташована в смт. Тарутине по вул. Центральній (Леніна), 63 Тарутинського району Одеської області.

На підставі зазначеного рішення селищної ради 15.12.2015р. між Тарутинською селищною радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 02.02.2016р. №63-VII включено земельну ділянку, яка надана ОСОБА_3 в довгострокову оренду на 49 років, для розміщення та експлуатації будівель та споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, за адресою: смт. Тарутине, вул. Леніна, 63, загальною площею 0,0826 га, до переліку земельних ділянок, які підлягають першочерговому продажу у 2016 році.

Рішенням селищної ради від 02.02.2016р. №64-VII надано дозвіл ФОП ОСОБА_3 на виготовлення звіту з експертно-грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення, наданої для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, яка знаходиться в оренді на 49 років, на підставі договору оренди земельної ділянки від 15 грудня 2015 року зареєстрованого в реєстраційній службі Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області 25.01.2016р. за №27936554, кадастровий номер :02:001:0292, загальною площею 0,0826 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Леніна, 63.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання нечинними та скасування рішень Тарутинської селищної ради від 02.02.2016р. №63-VII та №64-VII суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті спірних рішень селищна рада діяла на підставі та в межах повноважень, наданих їй Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України, а доводи позивача щодо протилежного є помилковими та спростовуються матеріалами справи і показаннями свідків, яких допитано під час розгляду справи.

В апеляційній скарзі апелянт, в обґрунтування доводів про незаконність рішення відповідача від 02.02.2016р. №63-VII, серед іншого, посилається на те, що чинним законодавством не передбачено права органів місцевого самоврядування на прийняття рішень про включення земельних ділянок до переліку їх першочергового продажу, у звязку з чим Тарутинською селищною радою перевищено надані їй Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України повноваження та порушено ст.19 Конституції України, якою передбачено обовязок органів місцевого самоврядування діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відповідно до ч.1 ст.12 Земельного кодексу України.

Згідно ч.1, ч.6 ст.128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

В Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа №1-9/2009) зазначено, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність. Органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Таким чином, оскільки питання регулювання земельних відносин та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, в тому числі шляхом продажу земельних ділянок, віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування, а чинним законодавством прямо не передбачено заборони органам місцевого самоврядування на прийняття рішень щодо віднесення земельних ділянок до переліку першочергового продажу та не уповноважено інших органів державної влади на вирішення таких питань, тому колегія суддів доходить висновку, що Тарутинська селищна рада Тарутинського району Одеської області діяла в межах своїх повноважень, а доводи апелянта про їх перевищення відповідачем є безпідставними.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, з посиланням на рішення виконкому Тарутинської селищної ради №134 від 27.06.2012р. «Про затвердження схеми організації руху транспорту та благоустрою території площі автостанції «Тарутине», зазначає, що земельна ділянка площею 0,0826 га, розташована в смт. Тарутине по вул. Центральній (Леніна), 63 Тарутинського району Одеської області, відноситься до земель загального користування населеного пункту, які не можуть передаватись у приватну власність відповідно до п.а) ч.4 ст.83 Земельного кодексу України.

Згідно ст.1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010р. затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, яка застосовується для використання органами місцевого самоврядування для ведення обліку земель та визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, видом господарської діяльності, екосистемними функціями тощо.

Згідно вказаного Класифікатора землі для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій відносяться до земель транспорту (секція J). Землі загального користування (землі будь-якої категорії, які використовуються як майдани, вулиці, проїзди, шляхи, громадські пасовища, сіножаті, набережні, пляжі, парки, зелені зони, сквери, бульвари, водні обєкти, загального користування, а також інші землі, якщо рішенням відповідного органу державної влади чи місцевого самоврядування їх віднесено до земель загального користування) (секція К).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий номер :02:001:0292, відноситься до земель для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій.

Таким чином, земельна ділянка за адресою: смт. Тарутине, вул. Леніна, 63, загальною площею 0,0826 га, яку оскаржуваним рішенням відповідача від 02.02.2016р. №63-VII включено до переліку земельних ділянок, які підлягають першочерговому продажу у 2016 році, відноситься до земель транспорту.

Відповідно до ч.2 ст.67 ЗК України землі транспорту можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта в судовому засіданні на рішення виконкому Тарутинської селищної ради №134 від 27.06.2012р., оскільки вказаним рішенням затверджено схему організації руху транспорту та благоустрою території автостанції «Тарутине». Зазначене рішення не є рішенням відповідного органу місцевого самоврядування про віднесення земельної ділянки до земель загального користування.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки Тарутинської селищної ради від 06.06.2016р. №468, до словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в переліку вулиці, провулків, майданів, площ (тобто місця загального користування) в смт.Тарутине Тарутинського району Одеської області віднесено наступні дані: майдан «Леніна» (паркова зона), майдан «Перемоги» (в районі школи памятника «Танк»), майдан «Свободи» (в районі податкової інспекції), майдан «Центральний» (паркова зона біля «Братської могили»), площа «Незалежності» (біля колишнього кінотеатру).

А відтак, доводи апелянта про порушення Тарутинською селищною радою при прийнятті оскаржуваних рішень від 02.02.2016р. №63-VII та №64-VII п.а) ч.4 ст.83 Земельного кодексу України є необґрунтованими.

Також, апеляційний суд не бере до уваги доводи ОСОБА_2 про порушення відповідачем п.е) ч.4 ст.83 ЗК України, так як в матеріалах справи відсутні докази про належність земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0292, до земель водного фонду (прибережних захисних смуг), тоді як статтею 60 ЗК України передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою, межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

На запит суду апеляційної інстанції від 04.04.2017 року щодо надання копії проекту землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги вздовж річки Бахмутка (Анчорак) в смт. Тарутине Одеської області чи інших документально підтверджених відомостей щодо перебування в межах прибережної захисної смуги вздовж річки Бахмутка (Анчорак) земельної ділянки площею 0,0826 га по вул.Леніна, 63 в смт.Тарутине, кадастровий номер :02:001:0292, Тарутинська селищна рада листом від 20.04.2017 року повідомила, що відповідний проект землеустрою не розроблявся і відповідно до детального плану центральної частини селище Тарутине земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0292, на якій розташований обєкт автостанція «Тарутине», не перебуває в межах прибережної захисної смуги, так як відстань від урізу води до межі земельної ділянки складає більше 25 метрів.

Доказів протилежного ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб'єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. (ч.5 ст.128 ЗК України)

Апелянтом не доведено, а колегією суддів не встановлено наявність, передбачених ч.5 ст.128 Кодексу, підстав для відмови Тарутинською селищною радою в задоволенні заяви ОСОБА_3 про внесення переданої йому у користування, на підставі договору оренди землі від 15.12.2015р., земельної ділянки до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу, враховуючи, що нерухоме майно, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці, знаходиться у власності землекористувача.

В обґрунтування незаконності рішення Тарутинської селищної ради від 02.02.2016р. №64-VII ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції посилався на те, що частиною 3 статті 128 Земельного кодексу України передбачено прийняття органом місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви фізичної особи, зацікавленої у придбанні земельної ділянки у власність, рішення про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, а не про надання дозволу громадянину на виготовлення технічної документації з експертно-грошової оцінки земельної ділянки.

Апеляційний суд критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки відповідно до ч.3 ст.128 Кодексу орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Вказаною нормою надано селищній раді повноваження на прийняття рішення про надання дозволу проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, яка оформляється у формі звіту, відповідно до ст.20 Закону України «Про оцінку земель».

При цьому, ні Законом України «Про оцінку земель», а ні Земельним кодексом України не передбачено, що у разі продажу земельних ділянок комунальної власності експертну грошову оцінку має проводити виключно відповідний орган місцевого самоврядування шляхом укладення договору з експертною організацією чи експертом.

Та обставина, що на підставі договору №83 від 26.02.2016р., укладеним з ТОВ «Перспектива Експерт», Тарутинська селищна рада провела експертну оцінку земельної ділянки, яка перебуває в довгостроковій оренді ФОП ОСОБА_3 (кадастровий номер :02:001:0292), на думку колегії суддів не свідчить про незаконність рішення селищної ради від 02.02.2016р. №64-VII та не може бути підставою для його скасування.

Щодо доводів апелянта про те, що на розгляд сесії 02.02.2016р. виносилося питання щодо включення до переліку земельних ділянок, які підлягають першочерговому продажу у 2016 році, лише земельної ділянки площею 0,0106 га, яка знаходилася під будівлею автостанції, яку придбав ОСОБА_3, а не вся прилегла територія до будівлі автостанції площею 0,0826 га, щодо якої прийнято спірні рішення, то апеляційний суд критично ставиться до них, оскільки з наявного в матеріалах протоколу №7 пленарного засідання шостої сесії Тарутинської селищної ради сьомого скликання від 02.02.2016р. вбачається, що на розгляд сесії виносилося питання щодо всієї земельної ділянки площею 0,0826 га, яка знаходиться у користуванні третьої особи. Доводів протилежного апелянтом не надано.

Відповідно до ч.17 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В матеріалах справи відсутні відомості про подання депутатами ради, які приймали участь у голосуванні, заперечень щодо складання протоколу №7 пленарного засідання шостої сесії Тарутинської селищної ради сьомого скликання від 02.02.2016р., в тому числі головою регламентної комісії ОСОБА_4, на показання якого посилається апелянт.

На підставі вищевикладеного колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

ОСОБА_1