Справа № 810/1070/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року № 810/1070/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.10.2016 №9185-1302 та №9186-1302.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскарженні рішення є протиправними, оскільки він не має у власності ні однієї земельної ділянки у Вишгородському районі та право постійного користування земельними ділянками не отримувалось. Крім того, Вишгородська ОДПІ порушила порядок надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що в приватній власності позивача знаходиться житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 0,48 га. Крім того, даний факт підтверджено самим позивачем, оскільки у всіх документах позивача зазначена адреса, за якою розташована земельна ділянка позивача.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справив порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засіданні не прибув, повідомлений належним чином, жодних заяви чи клопотань до суду не надав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також не має інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 17 жовтня 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення №9185-1302, яким визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 540,81 грн. та №9186-1302, яким визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 23,05 грн.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. Рішенням ГУ ДФС у Київській області від 17.02.2017 №398/А/10-36-10-01-04 скаргу ОСОБА_1 на податкові повідомлення-рішення від 17.10.2016 №9186-1302 та №1985-1302 залишено без розгляду, у зв'язку з простроченням терміну наданого для оскарження відповідно до чинного законодавства України.

Як вбачається з позовної заяви, позивач 23.05.2016 отримав від Литвинівської сільської ради дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська область, Вишгородський р-н., с. Миколаївка, вул. Квіткова, 32 та дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,227 га в межах населеного пункту с. Миколаївка. Технічна документація та проект відводу знаходиться на виготовленні в ДЗК Вишгородського р-ну.

Відповідно до наявної інформації, що підтверджується довідкою Литвинівської сільської ради від 25.01.2017 №84, в приватній власності ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею 0,48 га (з яких: 0,25 га - в обслуговуванні житлового будинку; 0,19 га - ведення сільського господарства), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, судом досліджені наявні в матеріалах справи документи позивача, зокрема копію паспорта позивача та встановлено, що місце реєстрації позивача є АДРЕСА_1.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із пп. 14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до п.п.269.1.1. п.269.1 ст.269 ПК України, визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 ПК України).

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. (п.274.1 ст.274 ПК України).

Відповідно п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.286.5 ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення Податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5 ст.287 ПК України).

Згідно з п. 287.8 ст. 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже, об'єктом оподаткування є ті земельні ділянки, земельні частки (паї), що перебувають у власності або в користуванні платника податку на будь-яких умовах, включаючи, але не обмежуючись, орендою.

При цьому, вказаними нормами не встановлено, що відповідні права на ділянки (зокрема, право користування) мають бути певним чином оформлені та зареєстровані.

У частинах 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За статтями 125 і 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, передбачено положення ст. 377 Цивільного кодексу України.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об'єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

За таких обставин, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, обов'язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 7 липня 2015 року справа № 21-775а15, постанові від 02.12.2015 року справа № 826/3130/15, та неодноразово була висловлена у рішеннях Вищого адміністративного суду.

Отже, позивач є власником земельної ділянки площею 0,48 га (з яких: 0,25 га - в обслуговуванні житлового будинку; 0,19 га - ведення сільського господарства), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутність належного оформлення земельних ділянок не є підставою для звільнення платника земельного податку від нарахування такого податку з площі всіх ділянок, що перебувають у його користуванні, а отже відповідач діяв правомірно щодо нарахування позивачу суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.