Справа № 810/2499/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2499/16 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області до Погребської сільської ради Броварського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області (далі - позивач) звернувся в інтересах держави до суду з адміністративним позовом до Погребської сільської ради Броварського району Київської області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 24.09.2015 р. № 2247-49 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.09.2015 р. Погребською сільською радою Броварського району Київської області було прийнято рішення № 2247-49-VI «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0240 га для ведення особистого селянського господарства, що прилягає до земельної ділянки, яка знаходиться у її власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2016 р. у справі № 361/2013/16 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів), зі звільненням від адміністративної відповідальності та оголошенням усного зауваження.

Вважаючи, що оскаржуване рішення прийнято Радою за наявності конфлікту інтересів депутата, якої воно стосується, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності правових підстав для відмови у прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення про виділення земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законами України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р. № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України у редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У ст. 2 Закону № 280/97-ВР передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Чисельність працівників органів місцевого самоврядування встановлюється відповідною радою у межах загальної чисельності, визначеної типовими штатами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 25 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, у тому числі, питання регулювання земельних відносин.

У ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР закріплено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Статтею 59-1 Закону № 280/97-ВР щодо конфлікту інтересів визначено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

У ст. 1, 3 Закону № 1700-VII передбачено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 35 Закону № 1700-VII регламентовано, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону № 1700-VII нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Системний аналіз викладених законодавчих норм дозволяє стверджувати, що при розгляді сільською радою питання про відведення земельної ділянки депутату цієї ради, така особа зобов'язана повідомити про конфлікт інтересів та вжити заходів щодо недопущення його виникнення в порядку, передбаченому законодавством, та, відповідно, не приймати участі у розгляді та вирішені радою зазначеного питання.

Водночас, прийняття радою рішення при невиконанні депутатом вказаного обов'язку та без урахування такої обставини є порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст. 59-1 Закону № 280/97-ВР, та вказує на прийняття рішення незаконним складом ради, що, у свою чергу, є правовою підставою для визнання такого рішення незаконним в судовому порядку.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що в період з 06.11.2010 р. по 25.10.2015 р. ОСОБА_2 була депутатом Погребської сільської ради Броварського району Київської області.

У вересні 2015 року зазначена особа звернулася до вказаної Ради із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки для ведення селянського господарства в розмірі 0,0240 га.

24.09.2015 р. на пленарному засіданні 49-ї сесії Погребської сільської ради 6-го скликання у складі 14-ти депутатів, зокрема й ОСОБА_2, було розглянуто питання про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки для ведення селянського господарства в розмірі 0,0240 га та прийнято рішення від 24.09.2015 р. № 2247-49-VI, яким такий дозвіл надано /Т. 1 а.с. 9/.

Під час зазначеного пленарного засідання ОСОБА_2 не повідомлялося про наявність в неї конфлікту інтересів щодо розгляду вищезазначеного питання та прийняття за ним рішення ради.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2016 року по справі № 361/2013/16, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів), зі звільненням від адміністративної відповідальності та оголошенням усного зауваження /Т.1 а.с.10/.

Вищевикладені обставини підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються сторонами та встановлені зазначеним рішенням суду, що набрало законної сили, а отже, у відповідності до ст. 72 КАС України, не підлягають доказуванню.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що на пленарному засіданні 49-ї сесії Погребської сільської ради рішення від 24.09.2015 р. № 2247-49 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 прийнято за наявністю конфлікту інтересів зазначеної особи як депутата ради, а отже з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст. 59-1 Закону № 280/97-ВР, та, як наслідок, незаконним складом даного колегіального органу.

Крім того, апеляційний суд встановив, що на цьому ж пленарному засіданні були допущені аналогічні порушення вимог антикорупційного законодавства при вирішенні питання щодо відведення земельних ділянок ще 6-ти депутатам даної ради (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8), яких також притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП рішеннями суду, які набрали законної сили.

Враховуючи вищезазначені докази у їх сукупності, а також обставини, встановлені судом у справі № 361/2013/16, які, у відповідності до ст. 72 КАС України, мають прецендентне значення для вирішення даної адміністративної справи, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для визнання незаконним рішення Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 24.09.2015 р. № 2247-49 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» в порядку ч. 1 ст. 67 Закону № 1700-VII, що обумовлює необхідність його скасування з метою відновлення порушеного правового режиму, який існував до його прийняття.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом було заявлено позовні вимоги про визнання протиправним оскаржуваного рішення ради, що не відповідає способу захисту, встановленого вищенаведеною законодавчою нормою, а тому, у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, апеляційний суд вважає доцільним та необхідним вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов частково шляхом визнання незаконним і скасування такого рішення ради.

При цьому, переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що в даному випадку виниклі правовідносини підлягають перевірці у відповідності саме до вищенаведених норм спеціального законодавства і той лише факт, що оскаржуване рішення ради не суперечить положенням ЗК України, зокрема ст. 118, не надає достатніх і необхідних правових підстав для визнання його правомірним, як безпідставно було зазначено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, апеляційна скарга першого заступника прокурора Київської області підлягає задоволенню частково, постанова Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області до Погребської сільської ради Броварського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 24.09.2015 р. № 2247-49 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність».

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 17 травня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

ОСОБА_9