Справа № 199/9001/16-а (2-а/199/26/17)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2017 рокусправа № 199/9001/16-а (2-а/199/26/17)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Божко Л.А.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року по справі № 199/9001/16-а (2-а/199/26/17) за позовом Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої грошової допомоги,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року УПСЗН Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача на розрахунковий рахунок, виплачену грошову допомогу у розмірі 37367, 33 грн.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та винести ухвалу про закриття провадження у справі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначала, що вона отримувала грошову допомогу для тимчасово переміщених осіб, як допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, після виявлення обставини, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина домоволодіння, було запропоновано добровільно повернути кошти, однак апелянт вказує, що про володіння нею нерухомим майном їй не було відомо на час отримання допомоги. Апелянт вказувала на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Справи про стягнення з фізичних осіб коштів, які є власністю фізичних осіб, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг відповідачів, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що УПСЗН Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради при встановленні переплати допомоги встановив з вини кого сталась передплата і хто повинен відповідати за суму переплати. Суд першої інстанції вказував, що в результаті проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області внутрішньо переміщених осіб з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було виявлено, що ОСОБА_1 є власником житлової нерухомості 1/2 частини домоволодіння, та враховуючи, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Суд першої інстанції вказував, що відповідач подала недостовірну інформацію та безпідставно отримувала державну допомогу, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути сплачену державну допомогу у сумі 37 367,33 грн.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 09.04.2015 року перебувала на обліку в УПСЗН Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, як внутрішньо переміщена особа з території, де виникли обставини, пов'язані з негативними наслідками збройного конфлікту, тимчасової окупації тощо, про що була видана довідка № від 09.04.2015 року.

Встановлено, що на підставі заяв ОСОБА_1 від 11.02.2015 року, 14.04.2015 року, 11.08.2015 року, 19.04.2016 року, 11.08.2016 року, їй було призначено та виплачувалась щомісячна адресна допомога, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. За період з 11.02.2015 року по 30.04.2015 року відповідачу виплачувалася щомісячна адресна допомога у розмірі 442,00 грн. та щомісячно на дитину - ОСОБА_2, 2013 року народження, в розмірі 884,00 грн. За період з 01.05.2015 року по 02.08.2016 року виплачувалася щомісячна адресна допомога в розмірі 442,00 грн. щомісячно на дітей: ОСОБА_2, 2013 року народження у розмірі 884,00 грн. та щомісячно ОСОБА_3, 2015 року народження у розмірі 884,00 грн.

В результаті проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області внутрішньо переміщених осіб з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було виявлено, що ОСОБА_1 є власником житлової нерухомості 1/2 частини домоволодіння за адресою: вул. Степова, буд. 14, сел. Новопетровське, Межівський району, Дніпропетровська область, на підставі договору дарування, від 06.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Філіповою І.П.

Відповідно до довідки УПСЗН Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 05.12.2016 року № 4543, за період з лютого 2015 року по листопад 2016 року ОСОБА_1 було виплачено суму допомоги у розмірі 37367,33 грн.

Встановлено, що 03.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до УПСЗН Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради з заявою в якій виклала пояснення щодо виявленого нерухомого майна.

Згідно пунктів 2, 5, 6, 10 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога не призначається у разі, коли, зокрема, будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Водночас за змістом статті 177 ЦК України гроші є об'єктами цивільних прав.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отримавши адресну допомогу, ОСОБА_1 набула право власності на неї, та їй як власникові грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження коштами. Оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачені кошти у розмірі 37367,33 грн. та стягнення цієї суми з нього, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

В свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Суд першої інстанції вирішуючи спір в адміністративному судочинстві, невірно визначив характер спору, який вирішується в порядку цивільного судочинства.

Спір є приватно-правовим, наявність суб'єкта владних повноважень не робить спір автоматично адміністративним.

Виходячи з того, що спір про повернення коштів виникає з оспорюваних прав особи на ці кошти, порушує майнові інтереси ОСОБА_1, то такий спір є приватно-правовим, а отже повинен вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду слід скасувати а провадження у справі закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, ст.ст. 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року по справі № 199/9001/16-а (2-а/199/26/17) - скасувати.

Провадження у справі № 199/9001/16-а (2-а/199/26/17) - закрити.

Роз'яснити Управлінню праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради право звернення до суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.ст. 211 - 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Л.А. Божко