Справа № 2-а/1570/2166/2011
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2011 р.Справа № 2-а/1570/2166/2011

Категорія: 11.5Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

за участю сторін:
ДВСОСОБА_5 (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління юстиції в Одеській області на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про скасування постанови, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач, ОСОБА_6, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про скасування постанови, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2011 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Вовченко О.В. щодо винесення постанови від 02.03.2011 року про зупинення виконавчого провадження № 20113197 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-7639/08/1570, виданого 26.05.2010 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з прокуратури Одеської області на корить ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп. Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.03.2011 року про зупинення виконавчого провадження № 20113197 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-7639/08/1570, виданого 26.05.2010 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з прокуратури Одеської області на корить ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 47,70 грн., з яких судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та витрати, пов'язані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп. В решті вимог позивача відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норми матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 15.06.2010 року ОСОБА_6 направила до департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-а-7639/08/1570, виданого Одеським окружним адміністративним судом 26.05.2010 року, про стягнення з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. Дану заяву ОСОБА_6 отримано Міністерством юстиції України 25.06.2010 року, про що свідчить відбиток вхідного реєстраційного штампу вх. № Ф - 18501 від 25.06.2010 року на заяві (а.с.43, 45).

Згідно реєстраційно-контрольної картки, начальником відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 01.07.2010 року накладено резолюцію щодо розгляду державним виконавцем Вовченко О.В. заяви ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 42).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

07.07.2010 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-а-7639/08/1570, виданого Одеським окружним адміністративним судом 26.05.2010 року, про стягнення з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн. та боржнику надано сім днів з моменту отримання даної постанови добровільно виконати рішення суду (а.с.27).

Оскільки, у встановлений державним виконавцем строк боржником не повідомлено державного виконавця про добровільне виконання вимог виконавчого листа №2-а-7639/08/1570, державним виконавцем розпочато його примусове виконання.

Відповідно до ст. 4.Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Обов'язок державного виконавця вживати заходів примусового виконання полягає у тому, що він мусить застосовувати тільки заходи, встановлені у ст. 4 цього Закону.

Повнота вчинення процесуальних дій полягає у їх відповідності заходам примусового виконання, визначеним у документі на примусове виконання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Як встановлено судом, позивачем, після закінчення строку для добровільного виконання рішення суду прокуратурою Одеської області 09.08.2010 року направлено до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ заяву щодо примусового виконання рішення суду з проханням накласти арешт на банківські рахунки боржника, стягнути з боржника виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, прийняти міри для притягнення до відповідальності винних осіб прокуратури Одеської області.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Як встановлено судом, до Департаменту державної виконавчої служби надійшов лист Прокуратури Одеської області від 02.03.2011 року за вих. № 05/2/3-11, в якому повідомлялось, що ухвалою Верховного Суду України від 16.07.2010 року допущено до провадження за винятковими обставинами заяву прокуратури Одеської області про перегляд за винятковими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.02.2010 року. За таких обставин виконання виконавчого листа №2-а-7639/08/1570, виданого Одеським окружним адміністративним судом 26.05.2010 року підлягає зупиненню на підставі п.10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із внесенням прокурором заяви до Верховного Суду України про перегляд судового рішення (а.с.78).

Відповідно до вимог пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що обов'язковою підставою для зупинення виконавчого провадження є внесення прокурором касаційної скарги на рішення суду.

02.03.2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-а-7639/08/1570, виданого Одеським окружним адміністративним судом 26.05.2010 року, про стягнення з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн., оскільки ухвалою Верховного суду України від 16.07.2010 року допущено до провадження за винятковими обставинами скаргу Прокуратури Одеської області про перегляд за винятковими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Прокуратури Одеської області (а.с.7).

Як встановлено судом, вказану постанову про зупинення виконавчого провадження від 02.03.2011 року, позивачем було отримано 11.03.2011 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.91).

Суд першої інстанції вважає вважає, що державним виконавцем безпідставно та необґрунтовано винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Ж2-а-7639/08/1570 про стягнення з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. виходячи з наступного:

Статтею 36 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що у випадках зупинення виконавчого провадження, передбачених пунктами 5, 6, 7, 8,10 і 11 статті 34 цього Закону, виконавче провадження зупиняється до розгляду питання по суті. Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або заявою стягувана, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) чітко визначені випадки, за якими повинно бути обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до пунктів 4-8, 10, 11 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадках: оспорювання боржником виконавчого напису нотаріуса у судовому порядку; прийняття судом до розгляду скарги на дії органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення; зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право; подання до суду позову про виключення майна з акта опису й арешту; порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувана поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника); внесення касаційного подання прокурора на рішення суду; звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною четвертою статті 11 вищезазначеного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для зупинення виконавчого провадження стала скарга прокуратури Одеської області подана до Верховного Суду України про перегляд за винятковими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.02.2010 року.

В свою чергу, відповідно до ч.5 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент прийняття Верховним Судом України ухвали від 16.07.2011 року про допущення до провадження за винятковими обставинами скарги Прокуратури Одеської області), якщо скарга допущена до провадження за винятковими обставинами, суд своєю ухвалою може зупинити виконання відповідних рішень. При цьому, в такому випадку, крім осіб, які беруть участь у справі, копія ухвали направляється до органу державної виконавчої служби, що здійснює виконання цього рішення, якщо у Верховного Суду України є відповідна інформація.

Проте, як вбачається з наданої відповідачем копії виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-7639/08/1570, виданого Одеським окружним адміністративним судом 26.05.2010 року, яка наявна в матеріалах справи, ухвали Верховним Судом України в порядку ч.5 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України не виносилось. Вказана обставина, також не заперечувалась представником відповідача у судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, посилання відповідача на те, що незалежно від винесення Верховним Судом України ухвали про зупинення виконавчого провадження, звернення прокурора з касаційним поданням (касаційною скаргою) є обв'язкою підставою для зупинення виконавчого провадження судом не береться до уваги. При цьому, суд вважає, що відповідач необгрунтовано ототожнює поняття касаційне подання прокурора на рішення суду, що відповідно до п.10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для зупинення виконавчого провадження, та скаргу про перегляд за винятковими обставинами (на підставі якої було винесено оскаржувану постанову від 02.03.2011 року), які в свою чергу є різними по суті документами та несуть різні правові наслідки.

Тобто, як вбачається з викладеного подання Прокуратурою Одеської області скарги про перегляд рішення суду за винятковими обставинами, не є підставою для зупинення виконавчого провадження в розумінні положень п.10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Тобто, законодавцем встановлені певні обмеження повноважень державного виконавця, відповідно до яких всі рішення приймаються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, - визначених Законом "Про виконавче провадження", вони повинні бути повними, неупередженими та своєчасними, спосіб та порядок виконання рішення суду встановлюється не виконавцем, а саме рішенням суду, яке відображено у виконавчому документі, виконавчі дії не можуть порушувати права та законні інтереси громадян та юридичних осіб.

Таким чином, державний виконавець при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження від 02.03.2011 року діяв не в межах наданих йому законодавством повноважень, а отже дії державного виконавця Вовченко О.В. щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 02.03.2011 року з примусового виконання виконавчого листа №2-а-7639/08/1570, виданого Одеським окружним адміністративним судом 26.05.2010 року про стягнення з прокуратури Одеської області на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. є неправомірними, а отже прийнята оскаржувана постанова про зупинення виконавчого провадження від 02.03.2011 року підлягає скасуванню як така, що винесена безпідставно.

При цьому, вимога позивача стосовно зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби негайно стягнути з прокуратури Одеської області 2000 грн. 00 коп., не підлягає задоволенню, з огляду на те, що скасування у судовому порядку постанови про зупинення виконавчого провадження автоматично обумовлює обов'язок відповідача за Законом України «Про виконавче провадження»відновити виконавче провадження по виконанню в примусовому порядку виконавчого листа № 2а-7639/08/1570, виданого Одеським окружним адміністративним судом та провести дії, спрямовані на виконання рішення суду, а тому додаткового підтвердження та встановлення судовим рішенням не потребує.

Водночас, суд вважає, що вимоги ОСОБА_6 щодо зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби стягнути з прокуратури Одеської області індекс інфляції та 3% річних за користування грошовими коштами, які належать на праві власності згідно судового рішення не відповідають вимогам статті 5 Закону, відповідно до якої державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, оскільки виконавчим листом № 2а-7639/08/1570, виданим Одеським окружним адміністративним судом 26.05.2010, не передбачено стягнення з прокуратури Одеської області інфляції та 3 % річних на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність дій відповідача при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження та законності оскаржуваної постанови, проте, доведено безпідставність та необґрунтованість вимог позивача щодо зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягнути з прокуратури Одеської області індекс інфляції та 3 % річних за користування грошовими коштами та зобов'язання негайно стягнути з прокуратури Одеської області 2000 грн. 00 коп., а отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції в Одеській області на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2011 року по справі № 2-а/1570/2166/2011, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про скасування постанови, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі 09 листопада 2011 року.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3