Справа № 817/586/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2017 р.Р і в н е 817/586/17
12год. 30хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, третьої особи позивача: представник ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізична особа - підприємець ОСОБА_6
до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області
про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинення певних дій
В С Т АН О В И В:

Позивач, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача звернулися до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач двічі звертався до відповідача із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1га за межами населеного пункту на території Бількриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до вимог ст.118 Земельного Кодексу України. Однак, відповідач своїми листами відмовив у задоволенні клопотань з посиланням, як вказує позивач, на невідповідність проекту вимогам чинного законодавства. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки проект землеустрою був погоджений експертом, про що свідчить відповідний висновок. Крім того, відповідач не уповноважений перевіряти проект на відповідність нормам чинного законодавства оскільки вказана перевірка є повноваженням державного кадастрового реєстратора, в зв'язку з чим поданий позов до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача підтримав позицію позивача. В той же час зазначив, що відповідач діяв в порушення вимог ст.19 Конституції України.

Відповідач надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що дійсно, позивач звертався до нього із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1га за межами населеного пункту на території Білокриницької сільської ради Рівненського району для особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до вимог ст.118 Земельного Кодексу України. За наслідками розгляду клопотань, ним прийнято рішення про відмову у їх задоволенні. При цьому відповідач посилається на те, що у висновку державного експерта щодо проекту землеустрою зазначені зауваження, які позивачем не виконані, тому такий проект землеустрою не може бути затверджений. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, суд виходить з такого:

15.12.2016р. відповідачем виданий наказ №17-5311/16-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_4».

21.12.2016р. позивачем укладений Договір №128-2016-12-Г з ФОП ОСОБА_6 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

10.02.2017р. згідно акту здачі і приймання робіт №128-2016-12-Г позивач отримав проект землеустрою.

16.03.2017, 03.04.2017р. позивачем подавались клопотання відповідачу в порядку ст.118 ЗК України з проханням про затвердження вказаного проекту.

31.03.2017 відповідачем розглянуто клопотання від 16.03.2017 та надано відмову за № К-1157/0-2786/0/6-17. Підставою для відмови у затвердженні стало те, що проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. а саме: в поданій документації із землеустрою не враховані зауваження та пропозиції до проекту землеустрою, зазначені у висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №55/82-17 від 10.02.2017, тобто кадастровий план не відповідає ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр.

14.04.2017 відповідачем листом №К-1488/0-3195/0/6-17 повторно відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Підстава для відмови є: в поданій документації із землеустрою не враховані зауваження та пропозиції до проекту землеустрою, зазначені у висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №55/82-17 від 10.02.2017, а саме кадастровий план не відповідає ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Крім того, на кадастровому плані не зазначено кадастровий номер земельної ділянки (ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»); в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання не погоджено межу по суміжності з землями державної власності (ст. 198 Земельного кодексу України); в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання не зазначено кадастровий номер земельної ділянки (Інструкція про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376).

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною 6 статті 118 Земельного Кодексу України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 8 ст.118 ЗК України встановлює, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

В силу норм ст.186-1 ЗК України, зокрема: проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до пункту 9 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, як слідує із вище викладеного, в разі погодження проекту землеустрою у відповідності до ст.186-1 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, позбавлений можливості приймати альтернативні рішення крім як рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Твердження відповідача про те, що пункт 9 висновку експерта передбачає зауваження до проекту землеустрою, а відтак, відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою позивачу є правомірною, не заслуговують на увагу.

Із дослідженого в судовому засіданні проекту землеустрою вбачається, що вказаний проект погоджений у відповідності до вимог ст.186-1 ЗК України.

Згідно висновку експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: пункту 8, вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства код 01.03 гр. ОСОБА_4, земельна ділянка розташована на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-правовим актам.

В той же час, пунктом 9 вказаного висновку викладені зауваження та пропозиції у такому формулюванні: привести у відповідність кадастровий план земельної ділянки згідно вимог ст.34 Закону України «Про державний земельний кадастр» до акту приймання-передачі межових додати схему прив'язки на місцевості (абрис).

Однак, пунктом 10 вказаного висновку встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується.

Із аналізу вказаного висновку слідує, що пункт 9 необхідно розуміти не як зауваження, а саме як пропозицію. При цьому суд зауважує, що в разі наявності зауважень до проекту землеустрою, останній не погоджується, оскільки зауваження по свій правовій природі передбачають наявність невідповідності проекту нормам чинного законодавства.

Одночасно суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Голова місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань.

Згідно із пунктами 2, 3 Положення, Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Пунктом 6 цього Положення встановлені повноваження посадових осіб Головного управління , відповідно до яких, вони мають право: 1) складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; 2) безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; 3) звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився; 4) викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для отримання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства; 5) передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину; 6) проводити у випадках, установлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства; 7) залучати в установленому порядку до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань учених і фахівців (за їх згодою), працівників місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (за погодженням з їхніми керівниками); 8) одержувати безоплатно від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об'єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на них завдань; 9) скликати наради, утворювати комісії, робочі та експертні групи, проводити наукові конференції, семінари з питань, що належать до їх компетенції; 10) користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв'язку та іншими технічними засобами.

Відповідно до норм частини 4 статті 9 Закону України «Про державний земельний кадастр», державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Із аналізу правових норм слідує, що відповідач не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач при наданні відмов у погодженні проекту землеустрою вийшов за межі своїх повноважень, визначених законом.

Підсумовуючи вище викладене в його сукупності суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно з нормою частини 1 статті 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи, що суб'єкт владних повноважень двічі (31.03.2017р. та 14.04.2017 року) неправомірно відмовив у задоволенні клопотання позивача та перешкоджає йому у реалізації законодавчо наданого права, суд уважає за необхідне встановити відповідачу строк подання звіту про виконання постанови - один місяць з дня набрання рішення суду законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повіністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га ОСОБА_4 безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства з земель державної власності на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, викладені в листах від 31.03.2017 року № К-1157/0-2786/0/6-17 та від 14.04.2017 року № К-1488/0-3195/0/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області вчинити дії щодо розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність ОСОБА_4 площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області в порядку та у спосіб передбачений п.9 ст.118 Земельного кодексу України.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подати суду звіт про виконання рішення суду у строк - один місяць з дня набрання чинності постановою Рівненського окружного адміністративного суду.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.