Справа № 344/19919/14-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року № 876/4510/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця», Делятинської селищної ради про визнання нечинним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця», Делятинської селищної ради, в якому просив визнати рішення Делятинської селищної ради V демократичного скликання (двадцять перша сесія) № 1235-21/2009 від 17.07.2009р. «Про внесення змін до рішення селищної ради від 19.03.2009р. № 1120-19/2009 «Про затвердження тарифів на послуги водопостачання та водовідведення ДТГО «Львівська залізниця» нечинним та скасувати його в частині встановлення тарифів.

Також позивач просив зобов'язати ПАТ «Українська залізниця» - правонаступника «Івано-Франківської дистанції водопостачання «ДТГО «Львівська залізниця» звернутися у встановленому законом порядку до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з метою встановлення тарифів на водопостачання та водовідведення та стягнути на користь позивача переплату за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 17.07.2009 року.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2017 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов'зання вчинити дії, стягнення грошових коштів закрите.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржуване рішення було винесене Делятинської селищною радою, проте фактично грошові кошти за водокористування надходять на рахунки ПАТ «Укрзалізниця» (Івано-Франківської дистанція водопостачання ДТГО «Львівська залізниця»).

Отже, у випадку скасування необґрунтованого підвищення тарифів на водопостачання, грошові кошти будуть стягнуті саме з ПАТ «Укрзалізниця», а тому вимоги були пред'явлені у межах одного позову.

Більше того, ДГТО «Львівська залізниця» як структурний підрозділ ПАТ «Укрзалізниця» було створене державою в особі Кабінету Міністрів України. Тобто, у цьому випадку, ДГТО виступає як суб'єкт, що надає послуги населенню, при чому, ці послуги та їх вартість прямо залежать від рішення органів місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, просить скасувати ухвалу та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Делятинською селищною радою V - демократичного скликання (двадцять перша сесія) прийнято рішення № 1235-21/2009 від 17.07.2009р. «Про внесення змін до рішення селищної ради від 19.03.2009р. № 1120-19/2009 «Про затвердження тарифів на послуги водопостачання та водовідведення ДТГО «Львівська залізниця».

На підставі даного рішення між позивачем та «Івано-Франківською дистанцією водопостачання «ДТГО «Львівська залізниця» укладено договір № 326 від 01 березня 2011р. «Про надання населенню послуг з холодного водопостачання та водовідведення.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 18 грудня 2014 року оскаржив його до суду та просив зобов'язати ПАТ «Українська залізниця» - правонаступника «Івано-Франківської дистанції водопостачання «ДТГО «Львівська залізниця» звернутися у встановленому законом порядку до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з метою встановлення тарифів на водопостачання та водовідведення та стягнути на користь позивача переплату за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 17.07.2009 року.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Укрзалізниця» не є суб'єктом владних повноважень в розумінні п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права та є правильними.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно п. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших (іншого) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником, спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі, оскільки відповідач - ПАТ «Українська залізниця» не є суб'єктом владних повноважень та в оспорюваних правовідносинах не виконувало делегованих владних повноважень.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2017 року про закриття провадження у справі № 344/19919/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 22 травня 2017 року.