Справа № 317/4530/16-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Київ К/800/10116/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області

на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року

у справі № 317/4530/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ в Запорізькому районі Запорізької області, в якому просив:

- визнати протиправними дії та розпорядження відповідача від 11.10.2016 року у розгляді заяви позивача про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, визначення стажу роботи позивача та розміру щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов'язати відповідача починаючи з 04.10.2016 року призначити та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, УПФУ в Запорізькому районі Запорізької області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №1600-VIII від 22.09.2016р. ОСОБА_1 звільнений з посади судді Запорізького районного суду Запорізької області, у зв'язку з поданням заяви про відставку та на підставі цього наказом №7-о-2016 від 03.10.2016р. відрахований зі складу суду.

Згідно протоколу та розрахунку стажу №1619 від 11.10.2016р. позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 04.10.2016 року в розмірі 86% заробітної плати судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 23 роки 08 місяців 07 днів. Відповідачем було враховано стаж роботи позивача на посаді судді з 28.01.1993р. по 03.10.2016р.

Листом від 08.11.2016 року №31/Г-4 відповідач повідомив позивача, що нормами чинного законодавства не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду служби в армії та навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, які вказані в розрахунку стажу судді, виданого Запорізьким районним судом повторно, та наданого позивачем відповідачу в листопаді 2016 року.

Отже, спір між сторонами виник з приводу незарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, періоду військової служби та половини періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, що вплинуло на визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Судами попередніх інстанцій досліджено, що з 01.09.2008 року позивачу, у зв'язку з тим, що він мав стаж на посаді судді 15 років та 8 місяців та з урахуванням до цього стажу періоду проходження військової служби - 2 роки 7 днів та половину терміну навчання у вищому навчальному закладі - 2 роки 4 місяці відповідно до Закону України «Про статус суддів» 15 грудня 1992 року N2862-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», ТУ ДСА було призначено щомісячне грошове утримання судді у розмірі 80%.

Статтями 21, 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006р. Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003 р.).

З матеріалів справи вбачається, що під час дії пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N2453-VI від 07.07.2010 року, позивач вже набув право на відставку, оскільки його стаж, розрахований з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» складав більше 20 років.

При цьому, відповідно до пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо протиправності дій УПФУ в Запорізькому районі Запорізької області в частині повторного перерахунку стажу позивача, оскільки позивач набув право та отримував грошове утримання судді у 2008 року та його стаж на посаді суді вже було розраховано з урахуванням періоду проходження військової служби та половини терміну навчання у вищому навчальному закладі,

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області відхилити.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

Я.Л. Іваненко