Справа № 807/558/17
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017 рокум. Ужгород№ 807/558/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я. М.

при секретарі судового засідання - Грин - Лумей В.Г.

за участю сторін:

сторони не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 19750 грн. та пені в розмірі 15,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1), якою просить суд стягнути з відповідача 19750 грн. за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені за прострочення сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 15,80 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року № 875-XII (далі Закон), із змінами і доповненнями, для підприємств, установ і організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч.1 ст. 19 Закону, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Підстав звільнення від виконання обов'язку Закон не містить. Відповідачем подано до відділення звіт форми №10-ПІ річна «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2016 рік, з якого випливає, що відповідач вимогу Закону не виконав. Згідно рядка 03 звіту, кількість інвалідів які повинні працювати на підприємстві відповідно до вимог ст.19 Закону становить 1 особу, в той же час, згідно рядка 02 звіту, на підприємстві протягом 2016 року середньооблікова кількість інвалідів становила 0 осіб. Згідно ст.20 Закону підприємства де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, щороку сплачують адміністративно-господарські санкції сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Відповідач повинен був самостійно, у строк до 15 квітня 2017 року, розрахувати та сплатити адміністративно-господарські санкції. Оскільки середньорічна зарплата штатного працівника у відповідача в 2016 році становила 19750,00 грн., то за не працевлаштування інвалідів у необхідній кількості відповідач повинен сплатити в дохід Державного бюджету 19750,00 грн. Однак, відповідач до 15.04.2017 року, у строк встановлений законом, самостійно не сплатив, у зв'язку з чим виникло прострочення сплати адміністративно-господарської санкції, що, відповідно до ст. 20 Закону, тягне нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних від облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати. На день звернення до суду така про строчка склала 2 дні, тому сума пені становить 15,80 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак 17.05.2017 року ним до суду було подано заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте від такого надійшла заява про розгляд справи без його участі.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначив, що з 2 по 3 березня 2017 року Управлінням Держпраці у Закарпатській області було проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю. Згідно акту перевірки № 07-15-020/119 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 дотримано нормативи забезпечення робочих місць для інвалідів, оскільки на день перевірки у його штаті був працевлаштований працівник - інвалід ІІІ групи ОСОБА_2 У зв'язку з наведеним просив відмовити у задоволенні позову Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі матеріали та докази з урахуванням їх переконливості, належності та допустимості, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» за № 875-XII від 21.03.1991 року (надалі також - Закон №875).

Приписами статті 17 Закону №875 передбачено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Відповідно до абзаців 1, 2, 8, 9 та 10 статті 19 Закону №875, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

У відповідності до розрахунку суми позову, пред'явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів щодо відповідача (а.с.8, 9), визначено загальну суму до сплати в розмірі 19765,80 грн.

Судом встановлено, що у відповідачем подано до відділення Фонду звіт «Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік» форми № 10-П1, відповідно до якого, у 2016 році середньооблікова чисельність штатних працівників на підприємстві відповідача становила 34 особи, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів - 1 особа і фактично у звітному році відповідачем було працевлаштовано 1 особу, якій відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність. Цей факт встановлено, зокрема, трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману силу ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_2 від 14 лютого 2011 року (а.с. 18), наказу про прийняття ОСОБА_2 на посаду менеджера з продаж від 14 лютого 2011 року (а.с. 21), копії трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 22), акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 07-15-020/119 від 03.03.2017 року (а.с. 26-37).

Вивчивши та проаналізувавши дані, суд вважає їх достатніми доказами, які підтвердили факт працевлаштування одного інваліда в 2016 році у відповідача.

Вищезазначені докази надані відповідачем, у повній мірі спростовують доводи та мотиви, на яких ґрунтується позовна заява Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Абзацом 1 статті 20 Закону №875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону одним із з основних елементів правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Статтею 71 КАС визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку з тим, що у діях відповідача відсутні порушення статей 18, 19, 20 Закону № 875-ХІІ, він, як роботодавець, забезпечив працевлаштування визначеної Законом кількості працівників з обмеженими можливостями, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про застосування адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені за несвоєчасну сплату санкції до відповідача є необґрунтованою, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 11, 41, 70, 71, 72, 86, 160-163, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 19750,00 грн. та пені в розмірі 15,80 грн. - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

СуддяЯ.М. Калинич