Справа № 823/591/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року справа № 823/591/17

м. Черкаси

09 год. 55 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

секретаря - Тараненка М.О.,

за участю:

представника позивача ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (за довіреністю),

представників відповідача ГУ ДФС у Черкаській області - Павленко М.В. (за довіреностю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання нечинними та скасування рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом до ГУ ДФС у Черкаській області, в якому просить визнати нечинними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 09.03.2017 про донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 15600,01грн. та штрафних санкцій в сумі 3900,00грн.;

- рішення № від 09.03.2017 про донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 35020,94грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10 506,28грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 09.03.2017 на загальну суму 35020,94грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог щодо формування витрат, оскільки задекларовані позивачем витрати в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік склали 7 745 259 грн 93 коп, натомість позивач має в наявності первинні документи, що підтверджують витрати на суму 7 900 093 грн, які перевірені посадовими особами відповідача та не заперечуються в акті перевірки. Тобто, позивачем задекларовано витрат на 154 833 грн 07 коп менше.

За твердженням позивача, контролюючим органом не прийнято до уваги зазначені обставини та при цьому зроблено висновок про завищення витрат на 104 000 грн. Однак, вказана сума витрат не декларувалась позивачем у декларації за 2014 рік.

Вказані обставини мають наслідком нарахування єдиного соціального внеску та виставлення спірної податкової вимоги, що також підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що позивачем завищено розмір витрат, що враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у 2014 році на суму 104 000 грн, що потягло за собою донарахування податку в сумі 15 600 грн 01 коп та штрафних санкцій в сумі 3 900 грн. Крім того заниження податку з доходів фізичних осіб спричинило заниження суми єдиного соціального внеску за 2014 рік на суму 35 020 грн 94 коп. Наведені обставини на думку представника відповідача виключають можливість задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, дотримання податкового (в частині нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску) та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, про що складено акт від 22.02.2017 № 76/23-00-13-0117/НОМЕР_4.

Висновками наведеного акту перевірки встановлено порушення:

1. п.177.2, п. 177. 4 ст. 177 Розділу IV Податкового кодексу України від 02,12.10 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014 рік на суму 15600,01 гривень.

2. пп. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.10.2010 № 2464-VІ в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2014 рік на суму 35020,94 гривень.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.03.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в тому числі за основним платежем 15600 грн. 01 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 3900 грн. 00 коп.

Крім того відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 09.03.2017 з єдиного соціального внеску в розмірі 35020 грн 94 коп та прийнято рішення № від 09.03.2017 про застосування штрафних санкцій у розмірі 10506 грн 28 коп у зв'язку з донарахуванням єдиного соціального внеску.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує, що згідно п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В свою чергу, відповідно до п. 177.1, 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

У відповідності до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 розділу III Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком з доходів фізичних осіб повинні бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем 15.01.2015 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, в якій відображено вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю в розмірі 7 745 259 грн 93 коп та суму одержаного доходу в розмірі 7 784 182 грн 43 коп. Відповідно сума чистого оподаткованого доходу склала 38 922 грн 50 коп.

Суд звертає увагу, що в ході проведення перевірки встановлено, що основними постачальниками товарів та послуг позивача за перевірений період виступали ТОВ «ТК Системи» та ТОВ «Контрактбудінвест». При цьому актом перевірки зафіксовано та не заперечується контролюючим органом, що документально підтверджені витрати позивача щодо розрахунків з наведеними контрагентами за 2014 рік склали 7 900 093 грн.

Натомість посадові особи контролюючого органу звернули увагу на безпідставність включення позивачем до складу витрат послуг по зберіганню товару, який не був реалізований у 2014 році в сумі 104 000 грн., що потягло за собою несплату податку в сумі 15600 грн 01 коп та донарахування єдиного соціального внеску.

Суд вважає зазначені висновки контролюючого органу безпідставними, оскільки позивач має в наявності первинні бухгалтерські документи, які підтверджують його витрати на суму 7 900 093 грн, тоді як задекларовані витрати позивача скали 7 745 259 грн 93 коп, тобто на 154 833 грн 07 коп менше, ніж фактично наявні.

Будь-яких посилань на відсутність фактичного здійснення господарських операцій з контрагентами позивача акт перевірки не містить. Відповідач будь-яких доказів для спростування посилань позивача суду не надав.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 09.03.2017.

Щодо вимог про скасування спірної вимоги та рішення про нарахування штрафу, суд зазначає, що підставою для їх прийняття стало невірне на думку контролюючого органу визначення суми доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, що підлягає обкладенню податком з доходів фізичних осіб на суму 104 000 грн.

Виходячи з положень п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

За змістом положень ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Отже, нарахування суми єдиного соціального внеску безпосередньо залежить від одержання фізичною особою-підприємцем доходу від провадження діяльності.

Зважаючи на те, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження посилання відповідача про заниження розміру доходу позивача, нарахування єдиного соціального внеску в сумі 35 020 грн 94 коп та штрафних санкцій в сумі 10 506 грн 28 коп є безпідставними.

У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу положень частини 2 статті 71 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування рішення чи окремих його положень.

Представник відповідача в судовому засіданні не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних рішень, що є підставою визнання їх протиправними та скасування.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області № від 09.03.2017 про донарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4) податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15 600,01грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3 900,00грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Черкаській області № від 09.03.2017 про донарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 35 020,94грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10 506,28грн.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4) боргу (недоїмки) № Ф- від 09.03.2017 на загальну суму 35 020,94грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 22.05.2017