Справа № 569/350/17
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бучко Т.М.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" травня 2017 р. Справа № 569/350/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "14" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_3.

Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_3 у переведенні з пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області перевести з 16 листопада 2016 року призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсію за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 640 грн. у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що станом на 1 травня 2016 року позивач не перебував на посаді державного службовця, а тому стаж роботи на посадах державної служби повинен складати не менше як 20 років. Період роботи позивача в Рівненському обласному управлінні Національного банку України до стажу державної служби не зараховується, так як посади, на яких він працював, не відносяться до визначених законом посад державної служби.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 23 грудня 2014 року перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

16 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця за нормами Закону України "Про державну службу". До заяви позивачем було додано копію трудової книжки, довідку про стаж державної служби № 751 від 24 жовтня 2016 року, довідку про заробітну плату, довідку про складові заробітної плати, копію послужного списку та копію диплома.

Відповідач, листом від 8 грудня 2016 № 1013/10, відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Суд першої інстанції перевіряючи спірне рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що його прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно із ст.6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

В свою чергу, загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України "Про державну службу".

З 1 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, згідно ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" ( Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" ( Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами ) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" ( Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" ( Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами ) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" ( Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, є правильними висновки суду першої інстанції про те, що до осіб, зазначених у п.10 та п.12 розділу ХІ Закону № 889-VIII законодавець з 1 травня 2016 року відновив дію ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За змістом ч.2 ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ до досягнення віку, встановленого першим реченням частини першої цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші - після досягнення ними, зокрема віку 61 рік для тих, хто народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року.

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що відновлення дії ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ можливе за певних умов, а саме право на призначення пенсії за вказаною статтею мають державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу".

Вказані норми не передбачають права на застосування ст. 37 Закону України "Про державну службу" до осіб, які на момент досягнення 61- річного віку працювали на посаді державного службовця та мають більше десяти років стажу державної служби на вказаний час, а тому висновки суду з приводу того, що позивач має право на призначення пенсії за вказаною нормою, оскільки на момент досягнення 61- річного віку, 3 вересня 2015 року, працював на посаді державного службовця та мав більше десяти років стажу державної служби, суперечать п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Як убачається зі змісту трудової книжки, позивач з 31.12.2015 року звільнений за згодою сторін з Рівненського обласного управління Національного банку України, а тому на час набуття чинності (1 травня 2016 року) Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, позивач не займав посаду державного службовця.

З огляду на вищезазначене, право позивача на перехід на пенсію державного службовця мало б місце в разі якщо на день набрання чинності Законом № 889-VIII він мав не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України.

Проте, як убачається зі змісту трудової книжки, станом на 01.05.2016 року позивач не мав достатнього стажу для призначення пенсії, оскільки посади, які він обіймав не були віднесені до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права та є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "14" березня 2017 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Яворницького,34,м.Рівне,33001

- ,