Справа № 522/2704/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/2704/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Нікітіна С.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді : Бойка А.В.,
суддів: Димерлія О.О.,
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 22 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої одноразової допомоги при звільненні,

ВСТАНОВИВ:
10.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд: визнати протиправними дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислено допомогу, розміру щомісячної додаткової грошової винагороди; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 64377 грн.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 22.02.2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 27.02.2017 року ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не підлягає включенню до розрахунку місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу, у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я, в силу прямої заборони на її включення, встановленої пунктом 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. №260.

На підставі викладеного, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Приморського районного суду Одеської області від 22.02.2017 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.8 ст.183-2, п.3 ч.1 ст.197 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Одеському обласному військовому комісаріаті на посаді помічника військового комісара з правової роботи.

Відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 28.11.2016 року №643 підполковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за п. «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Календарна вислуга років військової служби позивача становить 30 років 03 місяці.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.12.2016 року №237 позивача виключено зі списків особового складу військового комісаріату з 31.12.2016 року, з виплатою одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 30 років) в сумі 107295 грн.

Суд першої інстанції встановив та сторонами не заперечується, що при розрахунку одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислено вказану допомогу, Одеським обласним військовим комісаріатом не включено суму місячної додаткової грошової допомоги в сумі 4291,80 грн.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 у повному обсязі, дійшов висновку, що отримувана ОСОБА_1 щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», має бути включена до місячного грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні, оскільки вказана винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ та має постійний характер. Суд першої інстанції не взяв до уваги посилання відповідача на положення пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. №260, зазначивши, що в ієрархії нормативно-правових актів Закон України №2011-XII має вищу юридичну силу, ніж наказ Міністра оборони України від 11.06.2008р. №260, тому для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач мав застосовувати безпосередньо норму Закону, а не підзаконного відомчого нормативно-правового акту.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками Приморського районного суду м.Одеси. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно пунктів 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктами 3,4 вказаної статті Закону передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічні положення закріплено пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17.07.1992р. №393.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» встановлено для військовослужбовців Збройних Сил України щомісячний додатковий вид грошового забезпечення - щомісячну додаткову грошову винагороду.

13 березня 2013 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. №889», якою, серед іншого, передбачено виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 постанови КМ України № 889, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

На виконання постанови №889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року №595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), якою визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Зокрема, в пункті 3 Інструкції №595 наводиться перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у пункті 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Пунктом 8 Інструкції №595 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У пункті 9 Інструкції №595 передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції №595 командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Таким чином, нормативний підхід до розуміння положень постанови КМУ №889 в системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону №2011- ХІІ та правилами Інструкції №595 дає підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою КМУ №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічну правову позицію щодо розуміння положень постанови КМУ №889 від 22.09.2010 року Верховний Суд України сформулював в постанові від 03 березня 2015 року (справа №21-32а15).

Більше того, не включення будь-яких винагород до складу місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні військовослужбовця зі служби за станом здоров`я передбачено пунктом 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. №260.

Вказана Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, прийнята на виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пройшла реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а тому її положення підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 . Одеський обласний військовий комісаріат діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. А відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

При вирішенні справи суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції, в порядку ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.183-2, 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 22 лютого 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий: А.В. Бойко
Судді: О.О. Димерлій
О.В. Єщенко