Справа № 809/468/17
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. №809/468/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області Сухолитки Наталії Валеріївни про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області Сухолитки Наталії Валеріївни про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області Сухолиткою Наталією Валеріївною за результатами розгляду заяви позивача в порушення вимог чинного законодавства прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові. Пояснили суду, що 13.01.2017 року позивач з метою присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка перебуває у її власності, звернулася до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,0599 га за адресою: Братковецька сільська рада, садівницьке товариство "Поляна", Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, згідно рішення №РВ-017 від 20.01.2017 року відповідачем відмовлено у задоволенні заяви з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки. Зазначили, що вказане рішення на їх думку є протиправним, оскільки фактично жодного перетину земельних ділянок не існує. Дані розбіжності виникли з вини проектної організації, що розробляла проектну документацію для користувачів, що володіють сусідніми ділянками та допустила помилку під час нанесення вказаних земельних ділянок на карту. Вказали, що при користуванні даними земельними ділянками між користувачами жодних проблем не виникає, так як дані земельні ділянки не є суміжними. Окремо зазначили, що вищезгадана проектна організація ліквідована, тому усунути зазначені помилки не вбачається можливим. За таких обставин з посиланнями на практику ЄСПЛ просили вищезгадане рішення відповідача скасувати та зобов'язати державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області зареєструвати вказану земельну ділянку.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, розгляд справи просила здійснювати без її участі. Проти заявленого позову заперечила з мотивів, викладених у письмовому запереченні, з якого вбачається, що 13.01.2017 року позивач звернулася із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки. За результатами розгляду даної заяви було прийнято рішення №РВ-017 від 20.01.2017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки. Крім того, було складено протокол проведення перевірки електронного документа №ПП-017 від 20.01.2017 року щодо невідповідності наявних даних даним Державного земельного кадастру, даним документації із землеустрою або оцінки земель. Також у запереченні зазначено, що відповідно до ч.6 ст.24 Закону України "Про державний земельний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є зокрема, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Таким чином відповідач вважає, що при розгляді заяви та поданої документації реєстратором вчинені всі необхідні дії передбачені чинним законодавством та надано вмотивовану відповідь, тому просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 13.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,0599 га за адресою: Братковецька сільська рада, садівницьке товариство "Поляна", Тисменицького району Івано-Франківської області.

В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2017 року державний кадастровий реєстратор відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області Сухолитка Наталія Валеріївна за результатами розгляду даної заяви прийняла рішення №РВ-017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.с. 9).

Згідно ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Підставою для прийняття даного рішення був висновок відповідача про невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з земельною ділянкою НОМЕР_1, площа співпадає на 10.2248 %; перетин ділянок з земельною ділянкою НОМЕР_2, площа співпадає на 22.335 %; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки.

Як слідує з поданих відповідачем доказів цього ж дня було складено протокол проведення перевірки електронного документа №ПП-017 щодо невідповідності наявних даних даним Державного земельного кадастру, даним документації із землеустрою або оцінки земель.

Суд погоджується з правомірністю оскаржуваного рішення з огляду на нижчевикладене.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Закон України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року за №3613-VI (надалі - Закон №3613-VI), який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Порядок державної реєстрації земельної ділянки визначено статтею 24 Закону №3613-VI.

Відповідно до даної норми для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Таким чином, перевіривши відповідність поданих документів вимогам законодавства державним кадастровим реєстратором, згідно п. 6 ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", підставно та обгрунтовано прийнято рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки позивача у зв'язку знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, оскільки в межах земельної ділянки позивача, яку передбачалося зареєструвати, знаходяться земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1, що належить гр. ОСОБА_4 та НОМЕР_2, що належить гр. ОСОБА_5.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №3613-VI у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Судом встановлено, що згідно вищевказаних приписів 20.01.2017 року державним кадастровим реєстратором громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 направлено повідомлення про виявлення органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, у документації із землеустрою/оцінки земель помилки, допущеної у його відомостях з рекомендацією виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що підтверджується наданими відповідачем письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області Сухолиткою Наталією Валеріївною вчинено всі необхідні дії передбачені чинним законодавством України та правомірно винесено рішення №РВ-017 від 20.01.2017 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Крім того, суд враховує, що хоча виготовлення технічної документації здійснювалося державним підприємством - Тисменицьким районним відділом Івано-Франківської регіональної філії ДПЦДЗК, однак відповідно до вимог чинного законодавства держава не несе відповідальності за вчинення дій даної установи.

Посилання позивача та її представника на рішення Європейського суду з прав людини "Рисовьский проти України" від 20.10.2011 року суд не приймає до уваги, оскільки вказане рішення по своєму змісту стосується інших правовідносин, а відтак висновок Європейського суду з прав людини не може бути поширений на дії відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивачем є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /підпис/ Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 22.05.2017.