Справа № 826/25973/15
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2017 року № 826/25973/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Клименчук Н.М., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління

юстиції у м. Києві

Відділу державної виконавчої служби Бучанського управління юстиції

Київської області

треті особи які

не заявляють ОСОБА_3

самостійних

вимог на ОСОБА_4

предмет спору:

про визнання протиправними та скасування рішень,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в місті Києві, в якому просила :

- зобов'язати відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в місті Києві вчинити дії по зняттю арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження № 41226681, з будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2;

- визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу держаної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 21.10.2015 року ВП № 41226681 в частині накладеного арешту на майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності - будинку та земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_2;

- визнати протиправним та скасувати Акт відділу державної виконавчої служби Бучанського управління юстиції Київської області опису й арешту майна від 29.10.2015 року, проведеного та накладеного в рамках виконавчого провадження № 41226681;

- зобов'язати відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в місті Києві вчинити дії, визначені в частині другій статті 60Закону України «Про виконавче провадження» в рамках виконавчого провадження № 41226681.

На виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.11.2015 року про залишення позовної заяви без руху подано заяву від 09.12.2015 року, відповідно до змісту якої позивач просив суд не розглядати пункти 1 та 4 позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2015 відкрито провадження у справі, з урахуванням поданих уточнень.

В судовому засіданні 18.02.16 до участі в справі залучено Бучанський ВДВС в якості відповідача-2, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

В порядку, встановленому статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України та Положенням про автоматизовану систему суду, затвердженого рішенням ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року у зв'язку з припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала адміністративна справа 826/25973/15, справу розподілено між суддями повторно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.04.2017 року справу прийнято до провадження суддею Клименчук Н.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.04.2017 року.

В судове засідання 21.04.2017 року з'явились позивач, представник позивача та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3., відповідачами та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 явки представників в судове засідання не забезпечено.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуваними діями та рішеннями відповідачів безпідставно накладено арешт на майно, яке належить їй, а не боржнику у виконавчому провадженні № 41226681, у зв'язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 21.04.2017 року, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 41226681 з виконання виконавчого листа № 2/756/517/13 виданого 07.10.2013 року Оболонським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 1100344,50грн.

В рамках вказаного виконавчого провадження Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову від 21.10.2015року, якою ВДВС Бучанського МУЮ зобов'язано перевірити інформацію щодо реєстрації права власності на об'єкту нерухомого майна, а саме будинку та земельної ділянки, за адресою : АДРЕСА_2, за боржником - ОСОБА_3, у випадку виявлення такого майна здійснити його опис та арешт, про що скласти відповідний акт.

Державним виконавцем ВДВС Бучанського МУЮ 29.10.2015 року складено Акт опису й арешті майна, житлового будинку та земельної ділянки, що за адресою : АДРЕСА_2.

Позивачем подано скарги на дії державних виконавців, що полягали у описі та арешту майна, яке належить позивачу, до ВДВС Бучанського МУЮ від 11.11.2015року та до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві.

Відділом державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції листом від 01.12.2015 № 1784/3 позивачу повідомлено, що акт опису та арешті майна яке належить боржнику ОСОБА_3 від 29.10.2015 року, складено державним виконавцем на підставі інформаційної довідки наданої відділом ДВС Оболонського РУЮ, та запропоновано звернутись до вказаного відділу виконавчої служби щодо оскарження дій або бездіяльності державного виконавця.

Листом Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 06.01.2016 року повідомлено, що в ході проведення виконавчих дій встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстровано будинок за адресою: АДРЕСА_2. У зв'язку із наведеним, позивачу відмовлено у задоволенні заяви та запропоновано звернутись до суду.

Позивач вважає дії щодо опису й арешту майна, що належіть їй, протиправними, у зв'язку із чим звернулась з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" визнано, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно з 1 статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

З аналізу наведених норм вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок із розшуку майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Судом встановлено, що на виконання вимог Постанови Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 21.10.2015 року, відділом державної виконавчої служби Бучанського МУЮ складено Акт опису й арешту нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається із змісту Листа відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 06.01.2016 року, інформацію про перебування у власності ОСОБА_3 земельної ділянки та житлового будинку за адресою : АДРЕСА_2 отримано з довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, у зв'язку із чим винесено Постанову від 21.10.2015 року.

Вказану відповідачем інформацію у листі від 06.01.2016 року не підтверджено жодними доказами та відповідає дійсності, виходячи із наступного.

Із змісту постанови відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 21.10.2015 року вбачається, що про перебування у власності боржника будинку та земельної ділянки державному виконавцю стало відомо із заяви стягувача, при цьому обов'язок щодо перевірки вказаної інформації, постановою покладено на ВДВС Бучанського МУЮ.

Також факт перебування у власності ОСОБА_3, на час складання акту опису й арешту майна від 29.10.2015, земельної ділянки та житлового будинку за адресою : АДРЕСА_2, спростовується наявною в матеріалах справи копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна № НОМЕР_2 від 18.04.2017 року (надалі - довідка №85231280).

Відповідно до змісту довідки №85231280 вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та житловий будинок з гаражем та іншими складовими частинами об'єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2, зареєстровано за ОСОБА_1. Дата реєстрації права власності - 16.05.2013 року.

З аналізу наведених фактичних обставин справи вбачається, що на момент вчинення державним виконавцем дій щодо опису й арешту майна, яке належить боржнику у виконавчому провадженні № 41226681 - житловий будинок та земельна ділянка , що знаходяться АДРЕСА_2 належать ОСОБА_1, тому акт опису й арешту майна від 29.10.2016 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування Постанови Відділу держаної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 21.10.2015 року ВП № 41226681 в частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме : будинку та земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_2, суд зазначає наступне.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що спірною постановою арешт на будь-яке майно боржника виконавчого провадження не накладався.

Постанову винесено в порядку статті 11 Закону № 606-XIV, в рамках виконання обов'язку державного виконавця щодо розшуку майна боржника та не містить частини про накладення арешту на майно, яке, як встановлено судом, належить позивачу, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 94 КАС України у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача суд присуджує судові витрати по сплаті судового збору в частині задоволених вимог, а саме в розмірі сплаченого судового збору за одну вимогу немайнового характеру в сумі 487,40 грн.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Акт відділу державної виконавчої служби Бучанського управління юстиції Київської області опису й арешту майна від 29.10.2015 року, проведеного та накладеного в рамках виконавчого провадження № 41226681.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (03148, АДРЕСА_1) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,40 (чотириста вісімдесят сім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби Бучанського управління юстиції Київської області.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Клименчук