Справа № 509/4452/16-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 509/4452/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гандзій Д.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.
судді -Лукянчук О.В.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області (надалі - відповідач, УПФ) в якому просив:

- визнати неправомірними дії УПФ щодо визначення мінімального розміру пенсії позивачу, як інваліду ІІ-ї групи без урахування ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов'язати УПФ здійснити позивачу перерахунок мінімальної пенсії призначеної як інваліду ІІ-ї групи, починаючи з 2014 року у розмірі 110% від розміру встановленого на кожен рік прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що дії відповідача, щодо розрахунку пенсії позивача, як інваліду війни 2-ї групи, не відповідають вимогам законодавства.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.12.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку скороченого провадження, відповідно до ст.183-2 КАС України.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач знаходиться на обліку у відповідача та отримує пенсію за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як інвалід 2-ї групи.

12.10.2016 року позивач звернувся до УПФ із заявою про надання інформації, в якій просив надати йому інформацію на наступні питання:

- яким чином та за якою формулою розраховується базова пенсія (без урахувань усіх доплат та допомоги), яка призначена йому на теперішній час;

- який розмір базової пенсії (без урахувань усіх доплат та допомоги), нараховується йому на теперішній час;

- який розмір базової пенсії (без урахувань усіх доплат та допомоги) нараховувалося йому за період з моменту призначення по жовтень 2016 року.

Листом від 26.10.2016 року №63/К-01 УПФ надало позивачу відповіді на поставлені ним запитання, роз'яснивши позивачу формулу, за якою йому була вперше призначена пенсія і в якому розмірі з урахуванням всіх складових частин пенсії по інвалідності по ІІІ групі з 24.08.1983 року згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», відповідно до виписки з акту огляді МСЕК та свідоцтва про захворювання від 20.01.1983 року.

Крім цього, у листі було зазначено, що з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим, усі пенсії (у тому числі і пенсія позивача) були перераховані відповідно до норм нового законодавства, а вже 16.05.2004 року позивач звернувся за перерахунком пенсії по стажу та заробітку (заява №181) надавши необхідні відповідні документи. В подальшому, розмір пенсії змінювався згідно постанов КМ України та Законів України «Про Державний бюджет України».

Отримавши таку відповідь, позивач дійшов висновку, що УПФ визначило та виплачує до теперішнього часу пенсію у розмірі, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому у пенсійного фонду не має правових підстав враховувати положення ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при перерахунку пенсії позивачу, оскільки це є різними видами пенсії.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося вище, вперше позивачу була призначена пенсія по інвалідності як інваліду Армії з 24.08.1983 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.01.2014 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16.05.2004 року позивач звернувся до суду до УПФ із заявою про перерахунок пенсії по стажу та заробітку (реєстраційний №181) та надав копію трудової книжки, довідку з військкомату, довідку про заробітну плату.

Таке звернення позивача було задоволено, в результаті чого з 16.05.2004 року та по теперішній час позивач отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отримавши лист УПФ від 26.10.2016 року №63/К-01 позивач дійшов висновку, що УПФ визначило та виплачує до теперішнього часу пенсію у розмірі, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства, оскільки позивач вважає, що при розрахунку його пенсії УПФ помилково застосовує ч.1 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» замість ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Як вбачається з позовної заяви, позивач вважає, що його пенсія починаючи з 2014 року повинна бути розрахована з урахуванням положень ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мінімальні розміри пенсій по інвалідності встановлюються:

- інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби I групи - у розмірі 120 відсотків, II групи - 110 відсотків, III групи - 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- іншим інвалідам з числа солдатів і матросів строкової служби I групи - у розмірі 110 відсотків, II групи - 105 відсотків, III групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- інвалідам з числа єфрейторів (старших солдатів) і сержантів, старших матросів і старшин строкової служби - у розмірі 110 відсотків, з числа прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України і державної пожежної охорони, осіб молодшого складу Національної поліції - 120 відсотків, а з числа осіб офіцерського складу та осіб начальницького складу (крім молодшого) органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України і державної пожежної охорони, осіб середнього і вищого складу Національної поліції - 130 відсотків відповідних мінімальних розмірів пенсій, передбачених для інвалідів з числа солдатів і матросів строкової служби.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» враховуючи зміни внесені Законом України від 31.07.2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно із Бюджетним кодексом України від 08.07.2010 року №2456-VI, враховуючи зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIII.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що норми і положення статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

В запереченнях на позовну заяву УПФ зазначає, що позивач має право на обчислення пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», але позивачем не було надано до УПФ заяви про переведення його з одного виду пенсії на інший.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що пенсія призначена на даний час позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пенсія яка виплачується згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є різними видами пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, для перерахунку пенсії позивача з врахуванням положень ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачу необхідно перевестись на відповідний вид пенсії, подавши до УПФ відповідну заяву про переведення його з одного виду пенсії на інший.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було виконано відповідний порядок, встановлений діючим законодавством, для перерахунку його пенсії з врахуванням положень ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За таких підстав, колегія суддів вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки права та інтереси позивача с боку УПФ не порушувались, пенсія позивачу нараховується та виплачується згідно з діючим законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.183-2, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 травня 2017 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський