Справа № 814/2220/16
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2220/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

16 травня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю секретаря - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 26 травня 2016 року № 2757-1303,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 26 травня 2016 року № 2757-1303.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що прийняте податкове повідомлення-рішення, у звязку з несплатою оренди на земельну ділянку, винесено протиправно, оскільки у 2015 році позивачем укладено договір купівлі-продажу приміщення, для обслуговування якого надана земельна ділянка в оренду, відтак зобовязання за договором оренди для позивача припинено.

Постановою Миколаївській окружного адміністративного суду від 01.12.2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №2757-1303 від 26.05.2016 року про стягнення податкового зобов'язання з ОСОБА_4, що становить 3618,87 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області 26.05.2016 року прийняла податкове повідомлення рішення №2757-1303, яким позивачу визначено податкове зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 3618,87 грн.

Підставою для нарахування орендної плати з фізичних осіб став договір оренди землі від 14.09.2007 року укладений між Миколаївської міською радою, в особі міського голови ОСОБА_5, з однієї сторони та ОСОБА_4

За умовами вказаного договору, Миколаївська міська рада передала в оренду земельну ділянку площею 74 кв. м. для обслуговування будівлі по вулиці 9 Лінія, 102-а в м. Миколаєві, Ленінський район.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що позивачем 14.04.2015 року було укладено договір купівлі-продажу будівлі, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Лінія девята, будинок 102а, для обслуговування якого була надана земельна ділянка згідно договору оренди від 14.09.2007 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач на час винесення податкового повідомлення-рішення не був орендарем земельної ділянки, оскільки договір оренди було припинено при укладені договору купівлі-продажу будівлі, отже зобовязання по сплаті оренди у позивача були припинені. За таких обставин, податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем, є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 п 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Пунктами 288.2, 288.3 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а обєктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивачем 14.04.2015 року було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого, ОСОБА_4 було відчужено нежитлову будівлю загальною площею 152, 6 кв. м., що знаходиться за адресою; Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Лінія девята, будинок 102а, яка розташована на земельній ділянці площею 74 кв. м. кадастровий номер :04:066:0008, то договір оренди земельної ділянки площею 74 кв. м. кадастровий номер :04:066:0008 укладений 14.09.2007 року між Миколаївською міською радою та ОСОБА_4, було припинено в силу приписів Закону.

В обґрунтування апеляційної скарги Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області зазначає, що враховуючи відсутність відомостей про розірвання договору оренди землі правомірно нарахувала позивачу податкові зобовязання з орендної плати.

Колегія суддів не приймає зазначених доводів апеляційної скарги, оскільки Податковим кодексом України визначено, що саме органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни (абз. 3 ст. 288 Кодексу).

Отже, обовязок щодо надання відомостей про припинення договору оренди землі покладено на Миколаївську міську раду.

В свою чергу, колегія суддів вказує на те, що позивач подав 14.04.2015 року заяву до Миколаївської міської ради щодо припинення вищезазначеного договору оренди землі (а.с. 24).

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що оскільки договір оренди землі укладено з метою обслуговування будівлі по вул. 9 Лінія, 102а в м. Миколаєві, а за договором купівлі-продажу, приміщення знаходиться АДРЕСА_1, то приписи ст. 7 Закону України «Про оренду землі» не можуть бути застосовані, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, пунктом 1.2 договору купівлі-продажу від 14 квітня 2015 року, визначено що нерухомим майном, що відчужується є нежитлова будівля загальною площею 152, 6 кв. м., що знаходиться за адресою; Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Лінія девята, будинок 102а.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані вище доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції, перевірено підстави прийняття податкового повідомлення - рішення від 26 травня 2016 року № 2757-1303 та зроблено вірний висновок про його необґрунтованість і безпідставність, що в свою чергу є безумовним наслідком скасування вказаного рішення субєкта владних повноважень.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196; 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 травня 2017 року.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк