Справа № 813/1447/17
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Справа № 813/1447/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача Кусого А.В.,

відповідача Гнатишина І.С.,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» до Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - позивач, ТзОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулось до суду з позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - відповідач, Залізничний відділ ДВС), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- зобов'язати Залізничний відділ ДВС скасувати арешт, накладений у виконавчому провадженні ВП №7988548 на нежитлові приміщення позначені "81-1", "81-2", "81-3", "81-4", "81-5", "82-1", "82-2", "82-3", "82-4", які розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (номер обтяження 5884828).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 21.02.2006 між ОСОБА_4 (далі - боржник) та АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (далі - кредитор), укладений кредитний договір № СМ-601/019/2006 та договір іпотеки № PCML-600/020/2006 від 27.02.2006. Предметом іпотеки за договором є нежитлові приміщення, позначені "81-1", "81-2", "81-3", "81-4", "81-5", "82-1", "82-2", "82-3", "82-4", які розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку із неналежним виконанням боржникам зобов'язань за кредитним договором виник борг перед кредитором і було вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, який пред'явлений до Залізничного відділу ДВС для примусового виконання.

Зазначає, що ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфелю придбав у ПАТ «ОТП Банк» права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Однак, позивачем встановлено, що в ході виконавчого провадження ВП №7988548 про стягнення коштів з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6, Залізничним відділом ДВС накладено заборону відчуження предмету іпотеки. Відтак, на даний час ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" не може належним чином користуватися правами іпотекодержателя, встановленими Законом України "Про іпотеку", в тому числі правом продажу предмета іпотеки на підставі статті 38 вказаного Закону. Додатково зазначив, що ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося до відповідача із заявою про зняття арешту, але отримало відповідь про неможливість зняття арешту у зв'язку з тим, що вказане виконавче провадження знищено.

У зв'язку з цим, з метою захисту порушених прав, позивач звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і просив позов задовольнити

Відповідач у судовому засідання заперечив проти вимоги, якою позивач просить зобов'язати Залізничний відділ ДВС вчинити дії щодо скасування арешту. Покликається на те, що в ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» наведено вичерпний перелік підстав для скасування арешту. Державні виконавці зобов'язані діяти відповідно до Закону, а тому задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання відповідача скасувати арешт спірного майна суперечитиме вимогам законодавства. Додатково вказав, що виконавче провадження № 7988548, в межах якого накладено оскаржуваний арешт, припинене, матеріали цього виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання, а тому подав інформаційну довідку по виконавчому провадженню.

Ухвалою судового засідання від 15.05.2017 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав і просить позов задовольнити.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов слід задовольнити, мотивуючи це наступним

21.02.2006 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (згідно з свідоцтвом про зміну імені від 30.11.2012 змінила прізвище на ОСОБА_4) та АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладений Кредитний договір № CM-601/019/2006 (надалі - «Кредитний договір»), згідно з яким Позичальник отримав у Банку кредит у розмірі 200 000,00 гривень (надалі - «Кредит»).

Також, між сторонами кредитного договору укладено Договір іпотеки №РСМL 600/020/2006 від 27.02.2006, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. за №179 (надалі - «Договір іпотеки»), згідно з договором іпотеки, в якості забезпечення виконання Боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором, передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення півпідвалу загальною площею 69,8 (шістдесят дев'ять цілих і вісім десятих) кв.м., позначених в технічному паспорті КП ЛОР "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" від 25 березня 2015 року під відповідними літерами, а саме: "81-1", "81-2", "81-3", "81-4", "81-5", "82-1", "82-2", "82-3", "82-4", які розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2006, право приватної власності на вказані приміщення зареєстровано на ОСОБА_4 27.02.2007 в державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження - заборона відчуження вказаного нерухомого мана.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

06.03.2009 у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим №908 на договорі іпотеки, який був пред'явлений до виконання у Залізничний відділ ДВС.

Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.3 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

10.12.2010 між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. За умовами цих договорів ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» стає кредитором за Кредитним договором та іпотекодержателем за Договором іпотеки.

В квітні 2017 року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. для реалізації предмета іпотеки на підставі ст.38 Закону України "Про іпотеку". Проте, листом від 05.04.2017 №414/01-16 приватний нотаріус Новосад О.П. повідомила, що під час підготовки договору купівлі-продажу було встановлено, що Залізничним відділом ДВС у виконавчому провадженні ВП №7988548 накладено арешт на предмет іпотеки (номер обтяження 5884828).

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України року «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (в редакції закону, який діяв на момент накладення арешту) (далі - Закон № 606-ХІV), про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідачем не надано суду доказів повідомлення іпотекодержаталя про накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки.

Судом встановлено, що ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" зверталось до відповідача із завою про скасування вищезазначеного арешту на предмет іпотеки.

У відповідь на вказану заяву Залізничний відділ ДВС повідомив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №7988548, яке завершено державним виконавцем 28.03.2011 шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до вимог п.2.ч.1 ст.47 Закону № 606-ХІV. Також відповідачем повідомлено, що у відповідності до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, у зв'язку із чим відповідач не може надати жодної інформації щодо виконання зазначеного виконавчого провадження і відсутні правові підстави для зняття арешту.

Відповідно до ст.50 Закону № 606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

В судовому засіданні оглянуто інформаційну довідку з реєстру виконавчих проваджень, згідно з якою судом встановлено, що на виконання у Залізничному відділі ДВС перебував виконавчий напис нотаріуса №6886 від 22.10.2007 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики. Під час виконання вказаного виконавчого провадження 23.10.2007 державним виконавцем накладено арешт на нежитлові приміщення півпідвалу загальною площею 69,8 (шістдесят дев'ять цілих і вісім десятих) кв.м., позначених літерами: "81-1", "81-2", "81-3", "81-4", "81-5", "82-1", "82-2", "82-3", "82-4", які розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1. 28.03.2011 вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу. Відомості про повторне пред'явлення до виконання відсутні.

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

В той же час, в ч.1 та 2 ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

У разі відступлення обтяжувачем забезпеченою обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження.

Згідно з ч.1 та 2 ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями, якщо інше не встановлено цим Законом. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

При цьому, поняття пріоритету та вищого пріоритету розтлумачено в статті 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме: пріоритет - переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на те ж саме рухоме майно; вищий пріоритет - переважний пріоритет одного обтяжувача відносно пріоритету іншого обтяжувача на отримання задоволення своїх прав чи вимог щодо одного й того ж рухомого майна.

Судом встановлено, що обтяження на нежитлові приміщення півпідвалу загальною площею 69,8 (шістдесят дев'ять цілих і вісім десятих) кв.м., позначених в технічному паспорті КП ЛОР "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" від 25 березня 2015 року під відповідними літерами, а саме: "81-1", "81-2", "81-3", "81-4", "81-5", "82-1", "82-2", "82-3", "82-4", які розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 27.02.2006 зареєстровано в Державному реєстрі іпотек.

Відповідно до вказаних вище норм Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» таке обтяження є пріоритетним по відношенню до інших обтяжень.

Тому, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» є обґрунтованими та підтверджуються наявними у справі доказами.

При прийнятті рішення судом враховано, що відповідно до ч.1 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Відповідно до ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги, зокрема, про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Накладення арешту на майно є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке, в свою чергу, може бути скасоване судом.

Отже, судом встановлено, що ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" фактично оскаржує рішення державного виконавця Залізничного відділу ДВС, яким накладено арешт на майно у виконавчому провадженні ВП №7988548 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Новосад О.П. №6886 від 22.10.2007 (номер обтяження 5884828).

Водночас, у зв'язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження ВП №7988548, встановити дату та конкретні реквізити такого рішення не надається можливим.

Згідно з ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року 1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі не відбувається перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде скасування арешту, накладеного державним виконавцем Залізничного відділу ДВС 23.10.2007, реєстраційний номер обтяження 5884828.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 181 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений 23.10.2007 у виконавчому провадженні ВП № 7988548 на нежитлові приміщення позначені « 81-1», « 81-2», « 81-3», « 81-4», « 81-5», « 82-1», « 82-3», « 82-4», які розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 5884828).

Стягнути з Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 1600 (одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.