Справа № 826/1930/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2017 року № 826/1930/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., суддів - Літвінової А.В., Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - ПАТ «Сбербанк» про скасування наказу №39/5 від 10.01.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зупинення його діяльності,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся арбітражний керуючий ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - ПАТ «Сбербанк», в якому позивач просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: скасувати наказ Мін'юсту від 15 лютого 2017 року №414/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року, виданого ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підстави для застосування дисциплінарного стягнення, у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого відсутні; докази, що надавалися позивачем на підтвердження своєї правової позиції, фактично не досліджувались належним чином, що призвело до невірного застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у результаті чого зроблено висновки про порушення, які не ґрунтуються на нормах закону, що регулюють відповідні правовідносини.

Додатково позивач зазначив, що законодавством передбачено достатня кількість механізмів, які забезпечують можливість оскарження оцінки, проведеної в рамках справи про банкрутство, у разі обґрунтованих сумнівів у її достовірності чи правильності. У даному випадку висновок комісії ґрунтується на поясненнях представника банку, доказів, які б спростовували достовірність проведеної оцінки банком не надано, члени комісії також не є професійними оцінювачами, які в повній мірі могли б зробити висновок щодо правильності проведення оцінки та її достовірності.

На думку позивача, у відповідачів відсутні підстави для прийняття рішення про притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та прийняття оскаржуваних рішень, оскільки позивач діяв виключно у межах та в спосіб, встановлений чинним законодавством України.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник Міністерства юстиції України в наданих суду запереченнях зазначив, що заперечує проти адміністративного позову, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та протиправними, адже за результатами позапланової невиїзної перевірки у діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 при виконанні повноважень ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» за фактами, викладеними в скарзі ПАТ «Сбербанк» від 01.11.2016 року №1238/28, виявлені грубі порушення абз. 8 ч. 2 ст. 41, абз. 2 ч. 4 ст. 42, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 98 Закону, ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.п.50, 51 Національного стандарту №1 «загальні засади оцінки майна і майнових прав» щодо нездійснення роботи із повернення банкруту суми дебіторської заборгованості; ненадання інформації комітетові кредиторів; проведення оцінки майна без забезпечення ліквідатором фізичного огляду майна, щодо якого проводиться оцінка суб'єктом оціночної діяльності; передчасна передача майна на реалізацію без згоди забезпеченого кредитора, оскільки ухвала Господарського суду м. Києва від 21.11.2016 року у справі №910/24550/13 не набрала законної сили, що на думку Міністерства призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника.

Представник Головного територіального управління юстиції у м. Києві заперечує проти позову, зазначивши, що порушення вимог ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п.п. 50,51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» в діяльності позивача комісія Управління, на думку відповідача, правомірно кваліфікує як грубі правопорушення, оскільки вони спричинили значні негативні наслідки для боржника і забезпечених кредиторів внаслідок заниження початкової вартості майна , що підлягає реалізації.

В наданих суду письмових запереченнях представник ПАТ «Сбербанк» зазначив, що оскаржуваний наказ від 15.02.2017 року прийнято Мін'юстом України на підставі належного дослідження матеріалів по скарзі банку на дії арбітражного керуючого ОСОБА_1 як ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» по справі про банкрутство №910/24550/15.

Представник Головного територіального управління юстиції у м. Києві в призначене судове засідання 25.04.2017 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані представниками сторін документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, 27 травня 2013 року Мін'юстом було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1.

На підставі скарги ПАТ "Сбербанк" від 01 листопада 2016 року № 1238/28 за дорученням департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 10 листопада 2016 року № 1984/34097-0-33-16/9.4 комісією відповідача-2 проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, з 12 грудня 2016 року по 14 грудня 2016 року та відповідно до доручення від 14 грудня 2016 року № 10/33/15534, акта від 14 грудня 2016 року № 116/10-40 про продовження проведення позапланової невиїзної перевірки на три робочі дні - з 15 грудня 2016 року до 19 грудня 2016 року.

За результатами перевірки комісією була складена Довідка про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19 грудня 2016 року № 82/10-47 (далі також - Довідка).

Відповідно до висновків комісії, зазначених у Довідці, у діях арбітражного керуючого ОСОБА_1 виявлено під час виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Київський ювелірний завод" за фактами, викладеними у скарзі ПАТ "Сбербанк" від 01 листопада 2016 року № 1238/28, грубі порушення абз. 8 ч. 2, ч. 9 статті 41, абз. 2 ч.4 статті 42, п. 1 ч. 2, ч. 3 статті 98 Закону, статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", п.п. 50, 51 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оціни майна і майнових прав", які необхідно усунути арбітражним керуючим.

Пояснення, зауваження, заперечення до Довідки, приймались комісією відповідача-2 до 26 грудня 2016 року.

Крім того, висновки Довідки містили інформацію про те, що акт перевірки діяльності арбітражного керуючого буде підписаний 28 грудня 2016 року о 15:00 год. за місцем знаходження відділу з питань банкрутства ГТУЮ у м. Києві.

Позивач, в свою чергу, надавав комісії пояснення та заперечення на довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого, в яких він зазначав про те, що не погоджується із висновками, викладеними в Довідці.

28 грудня 2016 року відповідачем-2 було складено Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 118/10-40 (далі також - акт перевірки), за результатами якої, комісією виявлено під час виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Київський ювелірний завод" за фактами, викладеними у скарзі ПАТ "Сбербанк" від 01 листопада 2016 року № 1238/28, грубі порушення абз. 8 ч. 2, ч. 9 статті 41, абз. 2 ч.4 статті 42, п. 1 ч. 2, ч. 3 статті 98 Закону, статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", п.п. 50, 51 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оціни майна і майнових прав".

На підставі висновків акту перевірки, Мін'юст прийняв наказ від 10 січня 2017 року № 39/5 "Про зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1", яким, зокрема, зупинено діяльність арбітражного керуючого ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 27 травня 2013 року НОМЕР_1); Департаменту з питань судової роботи та банкрутства наказано забезпечити:

- подання звернення до державного підприємства "Інформаційні судові системи" щодо зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 в автоматизованому відборі кандидатур арбітражних керуючих на призначення у справах про банкрутство у зв'язку із зупиненням його діяльності;

- подання інформаційних листів до Господарського суду м. Києва, Господарського суду Київської області, Господарського суду Полтавської області, Господарського суду Запорізької області, Господарського суду Львівської області та Господарського суду Волинської області щодо зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

Також, згідно п. 3 зазначеного вище наказу, він діє до прийняття Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) відповідного рішення, але не пізніше 28 лютого 2017 року.

16 січня 2017 року на адресу арбітражного керуючого надійшов лист Мін'юсту від 10 січня 2017 року № 9.4-33/48, яким позивача було повідомлено, що 24 січня 2017 року відбудеться чергове засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до порядку денного якого включено розгляд подання структурного підрозділу Міністерства юстиції України про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

З позовної заяви вбачається, що в подальшому співробітниками відповідача-1 засобами телефонного зв'язку було повідомлено представника ОСОБА_1 про позбавлення останнього права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

У відповідь на адвокатський запит, Мін'юст, листом від 30 січня 2017 року № 9.4-32/110 "Щодо результатів засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих" повідомив позивача, зокрема про те, що за результатом заслуховування пояснень ОСОБА_2 (представника заявника ПАТ "Сбербанк"), адвоката Карнаух О.В. (представник арбітражного керуючого) та вивчення матеріалів перевірки Комісією прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 884 від 06 січня 2017 року.

Відповідно до витягу з протоколу № 55/01/17 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 24 січня 2017 року члени комісії вирішили (більшістю голосів):

- за результатом заслуховування пояснень ОСОБА_2 (представника заявника ПАТ "Сбербанк"), адвоката Карнаух О.В. (представник арбітражного керуючого) та вивчення матеріалів перевірки застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 884 від 06 січня 2017 року;

- внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

- рекомендувати Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України на підставі подання Комісії про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення: а) підготувати проект наказу про анулювання свідоцтва НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1; б) внести запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до витягу з публічного сайту Єдиного реєстру арбітражних керуючих вбачається, що у розділі "документи арбітражного керуючого" містяться відомості про те, що свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27 травня 2013 року НОМЕР_1 "не діє".

Наказом відповідача-1 від 15 лютого 2017 року № 414/5 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року, видане ОСОБА_1

Незгода позивача з вказаними вище наказами зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих, повноваження осіб, які здійснюють перевірки, права й обов'язки арбітражних керуючих, порядок оформлення результатів перевірки, порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - Дисциплінарна комісія) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення встановлює Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджений Наказом Міністерства юстиції України 27.06.2013 N1284/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.07.2013 р. за N 1113/23645) (далі-Порядок №1284/5).

Відповідно до п. 2.1 Порядку №1284/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Згідно з п. 2.6 Порядку №1284/5 підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

З матеріалів справи вбачається, що позапланова невиїзна перевірка діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 здійснювалась на підставі скарги ПАТ «Сбербанк» (надалі по тексту - скаржник) від 01.11.2016 року №1238/28 за дорученням Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 10.11.2016 року №1984/34097-0-33-16/9.4.

Відповідно до довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.12.2016 року №82/10-47 у діях арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання повноважень ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» по фактам, викладеним у скарзі ПАТ «Сбербанк» від 01.11.2016 року, допущено грубі порушення абз. 8 ч. 2, ч. 9 ст. 41, абз. 2 ч. 4 ст. 42, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.п.50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

В ході перевірки встановлено, що постановою Господарського суду м. Києва від 15.04.2015 року ПАТ «КЮЗ» у справі №910/24550/13 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута було призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.07.2016 року припинено повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_4 та ліквідатором ПАТ «КЮЗ» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

14.07.2016 року арбітражним керуючим ОСОБА_4 було передано ліквідатору ОСОБА_1 матеріальні цінності, печатку, документи ПАТ «КЮЗ».

ПАТ «Сбербанк» у своїй скарзі зазначає, що ліквідатором не здійснено жодного фінансового аналізу стану Боржника та ліквідатором не вжито жодного заходу з аналізу причин виникнення неплатоспроможності Боржника та встановлення чи спростування вини засновників.

Водночас, суд звертає увагу, що процедура ліквідації була введена ще в 2015 році і до моменту призначення позивача ліквідатором минуло 15 місяців.

При цьому, позивач в наданих Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві поясненнях від 12.12.2016 року зазначив, що за вказаний 15-тимісячний період від кредитора ПАТ «Сбербанк» не надходило жодних заяв щодо призначення аудиту фінансового стану ПАТ «КЮЗ». Крім того, на замовлення арбітражного керуючого ОСОБА_4 товариством з обмеженою відповідальністю РК «Економічний та правовий консалтинг» проведено аналіз фінансового стану боржника.

У відповідності до висновку щодо фінансового стану ПАТ «КЮЗ» відсутні ознаки фіктивного банкрутства, відсутні економічні ознаки дій щодо доведення до банкрутства, відсутні ознаки дій з приховування банкрутства.

Наведене на думку суду свідчить, що робота щодо аналізу фінансового стану Боржника була проведена попереднім арбітражним керуючим і для проведення повторного фінансового аналізу були відсутні об'єктивні та обґрунтовані підстави, оскільки кредитори, в тому числі ПАТ «Сбербанк» не звертався до суду або ліквідатора з заявами про призначення аудиту фінансового стану банкрута за рахунок кредитора.

В частині доводів скаржника стосовно того, що ліквідатором умисно не виконуються покладені на нього судом та Законом зобов'язання з повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, здійснення заходів щодо захисту майна Боржника та заходів із пошуку, виявлення й включення до ліквідаційної маси майна боржника, з метою відновлення його платоспроможності чи задоволення вимог кредиторів, при встановленні неможливості відновлення платоспроможності боржника (ст. ст. 41 та 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), суд виходить з наступного.

Як повідомив позивач та не спростовано представником третьої особи, станом на момент подання скарги строк позовної давності не минув. При цьому, позивач повідомив в ході проведення перевірки, що представниками скаржника не ініціювалось питання звернення до суду з позовними вимогами про стягнення дебіторської заборгованості, а зважаючи на тривалість судового розгляду по стягненню заборгованості і самої процедури примусового стягнення коштів (12 і більше місяців) такий захід погашення кредиторських вимог в процедурі ліквідації банкрута на стадії реалізації майна банкрута арбітражний керуючий ОСОБА_1 вважає неефективним та таким, що призводить до затягування процедури банкрутства підприємства і значного збільшення витрат самої ліквідаційної процедури, і відповідно не призведе до збільшення сум для погашення кредиторських вимог.

При цьому, позивач зазначив, що конкурсні кредитори не заперечують проти продажу дебіторської заборгованості у передбаченому законом порядку і права заставного кредитора ПАТ «Сбербанк» діями ліквідатора не порушуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор не рідше ніж один раз на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Як повідомив позивач, за період його діяльності було проведено засідання комітету кредиторів двічі та самі протоколи засідань комітету кредиторів приєднані до матеріалів справи і в них відображено формацію про проведену роботу. Крім того необхідна інформація повідомлялась представникам кредиторів при зустрічах в судових засіданнях та в телефонному режимі. При цьому, заплановане засідання комітету кредиторів на 11.12.2016 року не відбулося у зв'язку з надходженням скарги ПАТ «Сбербанк» та призначенням позапланової перевірки діяльності позивача в період з 12.12.2016 року по 14.12.2016 року.

Статтею 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором, як замовником, опубліковані оголошення про проведення конкурсу на визначення організатора проведення торгів з продажу майна банкрута. Протягом строку встановленого для подання пропозиції на адресу ліквідатора надійшли пропозиції від Товарної біржі «Всеукраїнський торгівельний центр», Міжнаціональної універсальної товарно-сировинної біржі «Епсілон», Товарної біржі «Українська універсальна спеціалізована біржа», Товарної біржі «Херсонська універсальна товарна біржа».

За результатами конкурсу було прийнято рішення обрати МУТСБ «Епсілон» переможцем конкурсу та укладено договір на проведення торгів у формі аукціону з продажу майна банкрута ПАТ «Київський ювелірний завод».

У відповідності до умов договору МУТСБ «Епсілон» підготувала та опублікувала на сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України оголошення про продаж майна ПАТ «Київський ювелірний завод» як цілісного майнового комплексу з початковою вартістю, що становить сукупність визнаних у встановленому законом порядку вимог кредиторів.

Наведене свідчить, що ліквідатор вжив належних заходів, щодо реалізації майна банкрута у заповідності до чинного законодавства, зокрема і дебіторської заборгованості.

Згідно ч.1 ст.43 вказаного Закону майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором.

При цьому, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Як зазначає відповідач - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, позивач в наданих поясненнях від 12.12.2016 року визнає порушення ним вимог ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п.п.50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» в частині не забезпечення особистого доступу суб'єктів оціночної діяльності до майна банкрута та проведення його оцінки на підставі фотознімків без ознайомлення безпосередньо з об'єктом оцінки шляхом візуального огляду.

Водночас, з даними поясненнями позивача щодо позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 12.12.2016 року спростовуються наведені висновки відповідача, з огляду на наступне.

Ліквідатором, враховуючи значний обсяг майна та його специфіку, для проведення оцінки було залучено спеціалізовані організації, а саме укладено договір на проведення незалежної оцінки з ТОВ «ДСК-Експертиза» та ТОВ «Оціночна компанія «Конкордія».

При цьому, ТОВ «ДСК-Експертиза» та ТОВ «Оціночна компанія «Конкордія» були надані акти інвентаризації майна, яка була проведена ліквідатором ОСОБА_4 та відповідна інформація визначалась згідно даних інвентаризації, які відображають дійсну вагу ювелірних виробів. Крім того, всі ювелірні вироби перебувають на відповідальному зберіганні і їх повний огляд неможливий через їх значний обсяг, а найдорогоцінніші вироби взагалі зберігаються в банках, з метою забезпечення їх збереження.

В частині проведення оцінки нерухомого майна без його фізичного огляду позивач зазначив, що дана обставина зумовлена тим, що нерухоме майно розміщене по всій території України і для його огляду потрібно було нести значні фінансові затрати. При цьому, організацією, в якої майно перебуває на відповідальному зберіганні було забезпечено надання повних фотозвітів про стан майна, що прискорило проведення роботи з визначення вартості майна та зменшило вартість наданих послуг. Всі фото об'єктів нерухомості розміщенні у відповідних оголошеннях на сайтах Міністерства юстиції України і Вищого господарського суду України відповідно до чинного законодавства, що забезпечує потенційним покупцям можливість самостійно ознайомитись зі станом майна банкрута.

Суд звертає увагу, що матеріали позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача не містять жодних доказів відмови або вчинення в інший спосіб перешкод щодо забезпечення доступу суб'єкта оціночної діяльності до майна. При цьому, будь-яких зауважень щодо достовірності висновків стосовно оцінки вартості майна боржника скаржником не наведено.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в ході позапланової перевірки діяльності позивача відповідач дійшов помилкового висновку щодо порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимог ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п.п.50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

З матеріалів перевірки позивача судом вбачається, що ліквідатор надав для ознайомлення учасникам зборів комітету кредиторів висновки незалежної оцінки майнових активів, включених до ліквідаційної маси банкрута і запропонував затвердити продаж майна ПАТ «Київський ювелірний завод» на аукціоні частинами.

Відповідно до ст. 58, 59 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» організатором аукціону МУТСБ «Епсілон» публікувала на сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України оголошення про продаж майна ПАТ «Київський ювелірний завод» як цілісного майнового комплексу за початковою вартістю сукупності визнаних у встановленому законом порядку вимог кредиторів.

16.09.2016 року ліквідатором отримано інформаційне повідомлення про результати проведення аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод» у вигляді злісного майнового комплексу, згідно якого аукціон не відбувся через відсутність заяв від потенційних покупців.

Згідно ч. 5 ст. 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

У відповідності до ст. 42 Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Рішенням комітету кредиторів банкрута від 23.09.2016 року було встановлено строк 15 днів для ознайомлення з висновками незалежної оцінки майна ПАТ «Київський ювелірний завод».

Ліквідатором 27.09.2016 року було направлено заставним кредиторам лист-запит про надання погодження про продаж заставного майна за ціною визначеною у висновках незалежної оцінки майна та з визначенням лотів, до яких буде включено заставне майно.

Станом на 18.10.2016 року ліквідатор згоди заставних кредиторів про продаж майна не отримав, у зв'язку з чим на засідання комітету кредиторів ПАТ «КЮЗ» вирішувалось питання продажу майна банкрута.

За результатами вирішення даного питання поступило дві пропозиції щодо визначення порядку продажу майна банкрута, а саме ПАТ «Сбербанк» запропонував визначити порядок продажу майна банкрута шляхом розподілу майна банкрута на окремі лоти з обов'язковим виділенням заставного майна в окремі лоти, а ТОВ «МЕДІАМІКС Україна» запропонувало визначити порядок продажу майна банкрута саме в розрізі чотирьох лотів у відповідності до висновків незалежної оцінки майнових активів.

Комітетом кредиторів прийнято рішення про визначення порядку продажу майна банкрута саме в розрізі чотирьох лотів у відповідності до висновків незалежної оцінки майнових активів.

З огляду на відсутність згоди на реалізацію заставного майна з боку заставних кредиторів в порядку, який визначив комітет кредиторів банкрута та керуючись ст. 42, 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор звернувся з відповідним клопотанням до суду.

Ухвалами Господарського суду м. Києва від 21.11.2016 року було відмовлено заставним кредиторам в призначенні експертизи та оцінки майна банкрута, задоволено клопотання ліквідатора та надано дозвіл на реалізацію заставного майна банкрута у спосіб, визначений рішенням комітету кредиторів ПАТ «Київський ювелірний завод» від 18.10.2016 року в розрізі чотирьох лотів у відповідності до висновків незалежної оцінки майнових активів, а саме:

- ЛОТ №1 Товарно-матеріальні цінності (товари в обороті, які знаходяться в заставі у Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» ) за початковою ціною 1057960,47 (один мільйон п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот шістдесят гривень 47 коп.);

- ЛОТ №2 Товарно-матеріальні цінності (товари в обороті, які знаходяться в заставі у Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України») за початковою ціною 13972101,39 (тринадцять мільйонів дев'ятсот сімдесят дві тисячі сто вона гривня 39 коп.);

- ЛОТ №3 Цінні папери (акції), що перебувають на балансі ПАТ «Київський ювелірний завод» за початковою вартістю 4694752,55 (чотири мільйона шістсот дев'яносто чотири тисячі сімсот п'ятдесят дві гривні 55 коп.).

- ЛОТ №4 Будівлі, споруди, виробниче і побутове обладнання, меблі оргтехніка, товарна продукція та інше майно), а також цінні папери, дебіторська заборгованість та нематеріальні активи, що перебувають на балансі ПАТ «Київський ювелірний завод» за початковою вартістю 216264773,81 грн. (двісті шістнадцять мільйонів двісті шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят три гривні 81 коп.).

Наведене свідчить, що позивачем як ліквідатором ПАТ «Київський ювелірний завод» з метою реалізації майна банкрута в спосіб, визначений рішенням комітету кредиторів від 18.10.2016 року, вчинено передбачені чинним законодавством дії щодо звернення до господарського суду для надання дозволу щодо реалізації заставного майна.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що при складанні довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 19.12.2016 року №82/10-47 та відповідного акту позапланової перевірки №118/10-40 від 28.12.2016 року, Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві надано неповну оцінку доводам, наведеним у скарзі ПАТ «Сбербанк» та поясненням позивача, якими спростовуються висновки третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 Закону арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 105 Закону дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Отже, метою притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності є його покарання за винне невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого.

Відповідно до ст. 109 вищезазначеного Закону дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: попередження та позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до п.7.6.2. Порядку №1284/5 на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у разі: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Відповідно до ч. 4 ст. 108 Закону Дисциплінарна комісія наділена повноваженнями приймати рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих утворюється у порядку визначеному Положенням про Дисциплінарну комісію для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого.

Відповідно до пункту 7.6. Порядку контролю, що кореспондується з пунктом 24 Положення про Дисциплінарну комісію, під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

За результатами розгляду питання порядку денного Дисциплінарна комісія приймає рішення про: застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого; відхилення подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого; ініціювання проведення структурним підрозділом позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого, якщо із заяви або скарги вбачається необхідність проведення додаткового контролю; ініціювання проведення саморегулівною організацією арбітражних керуючих перевірки діяльності арбітражного керуючого, членом якої він є, якщо із заяви або скарги вбачається порушення правил професійної етики арбітражного керуючого цієї саморегулівної організації арбітражних керуючих; відмову в задоволенні заяви або скарги щодо діяльності арбітражного керуючого, організації його роботи, дотримання ним вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого; перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражного керуючого, або ініціювання проведення такої перевірки органом, до компетенції якого належить вирішення таких питань; вжиття заходів щодо спростування оприлюднених фактів, які принижують честь і гідність арбітражних керуючих; схвалення консультацій і рекомендацій, а також методичних розробок з питань професійної етики арбітражних керуючих та застосування прогресивних практик у сфері відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом для подальшого їх розміщення на офіційному веб-сайті Мін'юсту у мережі Інтернет.

Відповідно до ч. 6 ст. 108 Закону рішення Дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2017 року на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) розглянуто подання №884 від 06.01.2017 року про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення на підставі листа Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 29.12.2016 року №907/10-37, за результатами якого прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

При цьому, в протоколі №55/01/17 від 24.01.2017 року засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) не зазначено жодних доводів та обставин, з яких виходила Дисциплінарна комісія при обранні виду дисциплінарного стягнення.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Так, принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Водночас, матеріали справи не містять доказів обґрунтованості прийняття рішення про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року, виданого ОСОБА_1, виходячи з критеріїв урахування ступеня вини арбітражного керуючого, обставин вчинення порушення, тяжкості вчиненого ним проступку, а також фактів притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не виконано покладений на нього обов'язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного наказу.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а оскаржуваний наказ скасуванню.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги арбітражного керуючого ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15 лютого 2017 року №414/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 27 травня 2013 року, виданого ОСОБА_1

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Літвінова А.В.

Суддя Мазур А.С.