Справа № 816/334/16
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Київ К/800/24769/16

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Пасічник С.С., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Октябрського районного суду м. Полтави (далі - Октябрський р/с) про визнання неправомірними та скасування наказів про надання відпусток за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати:

неправомірними та скасувати: накази голови Октябрського р/с від 19 лютого 2016 року №8 / в.с, від 4 квітня 2016 року №13 / в.с, про надання відпусток суддям, керівнику апарату, заступнику керівника апарату на 2016 рік, у зв'язку з тим, що такі рішення суперечать Закону України «Про відпустки»; графіки відпусток, затверджені вказаними наказами;

неправомірними дії голови суду, які виразилися у відмові в перенесенні щорічної відпустки на інший період відповідно до пункту 2 частини першої статті 11 Закону України «Про відпустки»;

зобов'язати відповідача скласти графік відпусток на 2016 рік з урахуванням вимог статті 79 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України), статті 10 Закону України «Про відпустки», врахувавши інтереси виробництва, особисті інтереси працівників суду та можливості для їх відпочинку.

Посилалась на незаконність прийнятих рішень, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують право на нормальний відпочинок.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 4 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що на момент розгляду справи накази голови суду, які були предметом оскарження, вичерпали свою дію, а отже підстав до їх скасування немає. Вимоги про зобов'язання відповідача скласти графік відпусток на 2016 рік є похідними від попередньої вимоги, тому теж задоволенню не підлягають, не доведено й неправомірних дій голови суду щодо відмови у перенесенні відпусток.

Харківський апеляційний адміністративний суд рішенням від 25 серпня 2016 року постанову окружного суду скасував в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування наказів голови Октябрського р/с від 19 лютого 2016 року №8/в.с., від 4 квітня 2016 року №13/в.с. та ухвалив в цій частині нову постанову про задоволення позову. Скасовано оскаржувані накази, з посиланням на їх протиправність, тому що вони прийняті не у спосіб встановлений законом.

У касаційні скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені апеляційним судом, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказується на те, що законодавством не передбачено обов'язкового звернення із заявою про надання відпусток працівником.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Умови, тривалість і порядок надання відпусток працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначаються Законом України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР), Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП)

Як зазначено у частині десятій статті 10 Закону № 504/96-ВР (в редакції Закону України від 10 липня 2003 року № 1096-IV), черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну (частина одинадцята статті 10 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 2 листопада 2000 року № 2073-III).

Виходячи зі змісту наведених норм, відпустка надається за згодою сторін, при цьому працівник має висловити свої бажання письмово у формі заяви.

Згідно фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, голова суду видав накази про надання ОСОБА_4 основної та додаткової відпусток без будь-якого узгодження з нею і з урахування її інтересів.

Підставами прийняття наказів слугував графік відпусток на 2016 рік суддям, керівнику апарату, заступнику керівника апарату Октябрського р/с, лист Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області.

Разом з тим, при складанні графіків відпусток на поточний рік відповідачем теж не були враховані особисті інтереси позивачки.

Щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів (частина перша статті 12 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 6 лютого 2003 року № 490-IV).

Згідно із частиною шостою статті 79 КЗпП поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.

Отже, якщо працівник, виявив бажання піти у щорічну відпустку в обумовлений графіком відпусток час або вирішив взяти лише частину щорічної основної відпустки, то він подає відповідну заяву на ім'я керівника підприємства.

Позивачка будь-яких письмових заяв щодо надання їй щорічної або додаткової відпустки не подавала, а отже волевиявлення щодо реалізації свого права на відпустку не висловлювала.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суд апеляційної інстанцій, на відміну від суду першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку про протиправність наказів щодо надання ОСОБА_4 основної щорічної та додаткової відпусток без урахування її інтересів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок апеляційного суду в цій частині не спростовують і не дають підстав вважати судове рішення такими, що ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Октябрського районного суду м. Полтави відхилити, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

С.С. Пасічник

І.В. Штульман