Справа № 820/7112/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 травня 2017 р. № 820/7112/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративний позов дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Харків" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство "Автотрейдінг-Харків" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13.12.2016 №, № НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13.12.2016 №, № НОМЕР_1 винесенні на підставі акту перевірки є не законними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в судове засідання не прибув, свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. На адресу суду надав заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи відомості про належне повідомлення сторін про час, дату та місце розгляду справи, враховуючи положення ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 29.07.2016 року №2002 ГУ ДФС у Харківській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «АВТОТРЕЙДІНГ - ХАРКІВ» з 09.08.2016 року тривалістю 10 днів.

19.08.2016 року Наказом № НОМЕР_2 ДФС у Харківській області було продовжено строк проведення документальної позапланової невиїзної перевірки підприємства з 09.08.2016 року по 22.08.2016 року.

За результатами перевірки було складено акт №521/20-40-14-02-07/31941457 від 06.09.2016 року (т.1, а.с. 3-75), вході якої встановлено наступні порушення:

- по податку на прибуток підприємст:

п. 14.1.27, 14.1.36, пп.14.257, 14.1.231, п.14.1 ст14, п44.1, 44.2 ст44, п.135,1, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.1, 138.2, 138.10.5, 138.10.3 п.138.10 ст138, пп139.1.9 п.139.1 ст139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (у редакції до 01.01.2015 року), пп 44.1 ст 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI , п.4-7, 19 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджених наказом МФУ від 31.12.1999 року № 318 (у редакції з 01.01.2015 року), що призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податку на прибуток в сумі 7284074 грн. за 2015 рік.

- по податку на додану вартість:

п.44.1 ст.44, п.185.1, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.201.4, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI , що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 359722 грн., у т.ч. за лютий 2013 року - 6430 грн., серпень 2013 року - 41333 грн., січень 2014 року - 107081 грн., липень 2014 року - 92893 грн., липень 2015 року - 111985 грн.

12.09.2016 року позивач подав свої заперечення на акт №521/20-40-14-02-07/31941457 від 06.09.2016 р.

21.09.2016 року позивач отримав Рішенням про розгляд заперечень на акт перевірки вих. №5361/10/20-40-14-02-10 від 19.09.2016 року, яким повідомлено, що висновки акту - залишаються без змін.

На підставі акту №521/20-40-14-02-07/31941457 від 06.09.2016 р. відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:-№ від 22.09.2016 року, яким було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування на прибуток у розмірі 7 284 074,00 гривень; № від 22.09.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем на додану вартість на суму 441 615,00 гривень, в тому числі 353 292,00 гривень за податковими зобов'язаннями та 88 323,00 гривень за штрафними санкціями.

Позивач не погодилося з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями і звернувся до ДФС України з метою їх оскарження.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги (вих. 26433/6/99-99-11-01-01- 25 від 07.12.2016 року) було скасовано податкове повідомлення рішення відповідача від 22.09.2016 року № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником на користь ТОВ «А.П.К. ТРЕЙД» комісійної винагороди в частині операцій з організації транспортування, перевалки, інспекції навантаження на морське судно олії соняшникової, сертифікації експортного товару ТОВ «МАЛАХІТ ПРОФТЕХНОЛОГІЇ» і не встановлено наявності дебіторської заборгованості за 2015 рік у відповідній частині, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін. Також рішенням ДФС України від 07.12.2016 року скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.09.2016 року № в частині 41 333 гривень податку на додану вартість та штрафних санкцій у сумі 10 333 гривень, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

13 грудня 2016 року ГУ ДФС України у Харківській області були винесені податкові повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем на додану вартість на суму 389 948,75 гривень, в тому числі 311 959,00 гривень за податковими зобов'язаннями та 77989,75 гривень за штрафними санкціями. та № яким було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування на прибуток у розмірі 6935 604,00 гривень.

Позивач не погоджується з результатами адміністративного оскарження та оскаржив податкові повідомлення-рішення до Харківського окружного адміністративного суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Перевіркою встановлено, що позивач у перевіряємому періоді користувався коштами, отриманими від ТОВ "ОСОБА_1 Груп" в рамках договорів поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до договорів про надання поворотної фінансової допомоги, укладених з ТОВ «ОСОБА_1 Груп», надавач поворотної фінансової допомоги не має права на одержання від отримувача відсотків від суми поворотної фінансової допомоги або іншої компенсації за її користування.

Згідно п. 14.1.257 ст.14 ПК України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсації у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Відповідно до приписів п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України).

Зі змісту положень п.п.135.4.1 п.135.4 ст. 135 Податкового кодексу України вбачається, що дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Відповідно до п.п.135.5.4. п. 135.5 ст. 135. Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач нараховав та включив до складу доходу суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки НБУ, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги, у розмірі 179 034 грн. за 2013 рік та 79 938 грн за 2014 рік.

Матеріалами справи підтверджено, що у 2013 р. позивач фактично користувався сумою неповернутої фінансової допомоги 7 днів (з 25 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року), і у 2014 році - 7 днів (з 25 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року), а не безперервно протягом 2013-2014 років, як зазначає ГУ ДФС у Харківській області.

Згідно до висновків акту перевірки №521/20-40-14-02-07/31941457 від 06.09.2016 року, Позивач «здійснює повернення фінансової допомоги 21.06.2013 року за договором №13/0322-ААГ-РАХТ суму у розмірі 20 000 000,00 гривень, хоча отримано за цим договором 10 000 000,00 гривень. Згідно банківських виписок заборгованість у розмірі 10 000 000,00 гривень за договором №13/0321- ААГ-РАХТ не погашалася».

Суд зазначає, що такий висновок є помилковим, адже у платіжних дорученням №3786 та №3785 від 21 червня 2013 року містилася помилка у призначенні платежу, що підтверджується листом №187/2 від 22.06.2013 року до ТОВ «ОСОБА_1 Груп», в якому підприємство повідомило про зазначену вище помилку та просило вважати вірним наступне призначення платежу за платіжними дорученнями №3786 та №3785: «Повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору від 21.03.2013 року №13/0321 -ААГ-РАХТ», що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд зазначає, що заборгованість у розмірі 10 000 000,00 гривень за договором №13/0321- ААГ-РАХТ була погашена позивачем, а тому встановленні відповідачем порушення п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.1, 44.2 44, п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 ПК України, які зазначені в акті перевірки№521/20-40-14-02-07/31941457 від 06.09.2016 року є помилковим.

Також, перевіркою зроблено висновок, що ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» по операціям фінансового лізингу на порушення пп.138.10.5 п.138.10, п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України з врахуванням норм пп. 14.1.27, пп. 14.1.36, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України завищено витрати за 2014 рік на 607573 грн.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9 підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цією статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6, пунктами 138.11, 138.12 цією статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього кодексу.

Згідно п.п.138.10.2 п.138.10 ст. 138 ПК України, до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, серед яких, витрати на врегулювання спорів у судах; інші витрати загальногосподарського призначення (витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, о забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг).

З матеріалів справи вбачається, що ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» мало взаємовідносини з ТОВ "ОПТ ЛІЗИНГ" в частині придбання основних засобів (легкових автомобілів) на умовах фінансового лізингу відповідно до укладених договорів: від 28.11.2013 року № 1276-FL , № 1275-FL,№ 1274-FL.

Предмет лізингу переданий актом прийому - передачі від 30.12.2013 року, загальною вартістю 164307,10 грн., у т.ч. ПДВ 27384,51 грн., актом передачі від 30.12.2013 року, загальною вартістю 332323,60 грн., у т.ч. ПДВ 55387,26 грн., актом прийому - передачі від 30.12.2013 року, загальною вартістю 1547779,60 грн., у т.ч. ПДВ 25796,6 грн.

Розрахунки за об'єкт лізингу проведені у безготівковій формі на загальну суму 651410,3 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, за умовами даних договорів ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» зобов'язується сплачувати, крім вартості об'єкта лізингу, орендні платежі (комісійна винагорода) за фінансовим лізингом.

Згідно актів виконаних робіт (наданих послуг) всього нараховано орендних платежів (комісійної винагороди) на загальну суму 607573,23 грн., у т.ч. за 2017 рік - 607573,23 грн. Розрахунки проведені у повному безготівковій формі.

У податковому обліку суму орендних платежів (комісійної винагороди) за фінансовим лізингом у розмір 607573 грн. ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» відображено у складі витрат по рядку 06.3 Декларацій "Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 ст. 138 Податкового Кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» придбав дані автомобілі у ТОВ "ВІННЕР ІМПОРТС УКРАЇНА ЛТД відповідно до видаткових накладних від 24.12.2013 року № 14367, від 02.12.2013 року № 13229, від 29.11.2013 року № 828149/1076.

У подальшому дані автомобілі продані ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" відповідно до наступних видаткових накладних від 25.12.2013 року №, від 25.12.2013 року № НОМЕР_3, від 25.12.2013 року № НОМЕР_4 та актів прийому - передачі від 25.12.2013 року.

Надалі відповідно до договорів від 28.11.2013 року № 1276-FL , № 1275-FL,№ 1274-FL, укладених між ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» та ТОВ "ОПТ ЛІЗИНГ" ці автомобілі придбані на умовах фінансового лізингу.

Також, матеріалами справи підтверджено, що лізингові автомобілі було реалізовано за ціною, що значно перевищує ціну придбання іх позивачем у ТОВ"ВІННЕР ІМПОРТС УКРАЇНА ЛТД ".

З письмових пояснень позивача вбачається, що дана операція була необхідна для виконання зобов'язання по викупу відповідної кількості автомобілів у офіційного представника марки «Форд» в Україні - ТОВ «Віннер Імпорте Україна ЛТД». У разі порушення своїх зобов'язань з викупу автомобілів, Позивач отримав би санкції та інші несприятливі умови (переведення Позивача на передплату по всім авто, розірвання дилерської угоди тощо).

Політикою використання демонстраційних автомобілів офіційними дилерами Форд в Україні передбачаються вимоги до наявності Демо-автомобілів у дилера (кількість, модельний ряд, комплектація тощо). Дилер має можливість забронювати у Імпортера Демо-авто та отримати усю необхідну інформацію про нього (модель, модифікацію, номер шасі тощо) ще до його ввезення на територію України.

Тому суд зазначає, що висновки ГУ ДФС у Харківській області про відсутність факту обізнаності про стан даних автомобілів у сторін договору фінансового лізингу не відповідають дійсності.

Таким чином, висновок відповідача про відсутність у підприємства наміру одержати економічний ефект від операції, не знаходить свого підтвердження і спростовується наведеними вище доказами.

Також перевіркою встановлено порушення ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» пп. 44.1 ст.44, п.138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139. пп.138.10.3 п. 138.10 ст.138 Податкового кодексу України завищено витрати (витрати на збут) на загальну суму 1450141 гри., у т.ч. за 2013 рік - 698091 грн., 2014 рік 752050 грн.: на порушення пп. 44.1 ст.44 Податковою кодексу України, п.4-7. 19 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом МФУ від 31.12.1999 №318. завищено витрати за 2015 рік у розмірі 348470 грн.. на порушення п.44.1 ст.44. п.185.1. п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, гт. 198.6. ст. 198.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується удвох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що що протягом 2013-2015 р.р ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» здійснювало реалізацію товарів (олії соняшникової) за межі митної території України (експортні операції) в рамках договорів комісії, які містяться в матеріалах справи.

Товар (олія соняшникова) придбаний ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» у ТОВ "САТЕЛЛИТ", що підтверджується видатковими накладними, які наявні матеріали справи.

Даний товар ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» передано комісіонерам ТОВ "А.П.К. ТРЕЙД" та ТОВ "Слобожанська торгова компанія"відповідно до договорів комісії, згідно умов яких Комітент доручає, а комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за винагороду здійснити для комітента від свого імені і за рахунок комітента одну або декілька правочинів з продажу товарів за межі митної території України.

Комісіонери здійснили реалізацію товарів за межі митної території України в межах договорів комісії, що підтверджується звітами комісіонерів та доданих до них вантажно - митних декларацій, які містяться в матеріалах справи.

На реалізовану продукцію оформлені сертифікати. Сертифікацію експортного товару здійснено виробником ТОВ "САТЕЛИТ".

Відповідно до звітів комісіонерів та доданих до них документів перевезення товару зі складу ТОВ "САТЕЛЛИТ" м. Маріуполь, вул. Таганрозька до Маріупольського порту здійснено відповідно до товарно - транспортирних накладних, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно до звітів комісіонерів ТОВ "А.П.К. ТРЕЙД" та ТОВ "Слобожанська торгова компанія" та доданих до них документів, комісіонер самостійно не здійснював операції з транспортування, перевалки, інспекції навантаження на морське судно олії соняшникової, а уклав договори з ПП "МАЛАХІТ-2004" та ТОВ "МАЛАХІТ ПРОФТЕХНОЛОГІЇ", ТОВ МІЗОН ТРЕЙД.

Згідно умов договорів комісії (п.1.5) та 1016 ЦК України по угоді, здійсненій Комісіонером з третьою особою, придбає права та стає зобов'язаним Комісіонер.

Факт здійснення вищезазначених господарських операції підтверджується тим, що відповідно до цілого ряду митних декларацій товар перетнув межі кордону України.

ТОВ «А.П.К.Трейд», ТОВ «Слобожанська торгова компанія» та всі треті особи, з якими комісіонерами було укладено угоди на виконання договорів комісії, на цей час є зареєстрованими органами ДФС України та по інформації з офіційного сайту ДФС України не мають податкового боргу.

Суму ПДВ у розмірі 359722 грн. ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» відображено у складі податкового кредиту, а саме: лютий 2013 року - 6430 грн. серпень 2013 року - 41333 грн., жовтень 2013 року - 91856 грн., січень 2014 року - 15225 грн., травень 2014 року - 75687 грн., червень 2014 року - 17206 грн., листопад 2014 року - 18444 грн., грудень 2014 року - 23847 грн., січень 2015 року - 16569 грн., квітень 2015 року - 53125 грн.

Слід зазначити, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим, презюмується, що дії платника, які мають своїм результатом отримання податкової вигоди є економічно виправданими, а відомості, які містяться у податковій декларації та податковій звітності - достовірними, якщо податковим органом не доведено зворотне.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2013 року по справі (№К/800/32201/13 наголошено, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.

В акті перевірки міститься посилання на ряд порушень з оформлення первинної документації ТОВ «МАЛАХІТ-2004», ТОВ «МАЛАХІТ ПРОФТЕХНОЛОГІЯ», ТОВ «МІЗОН ТРЕЙД», а саме відсутність у актах наданих послуг посад осіб, які їх підписували, не зазначення місця складання, неповне заповнення товарно-транспортних накладних ТОВ «САТЕЛИТ».

Однак діючим законодавством України не встановлена ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі. Про це, зокрема, наголошує Вищий адміністративного суд України в Ухвалі від 12 липня 2016 року № К/800/13578/16: «Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Окрім того, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, вказаними в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції».

На думку Вищого адміністративного суду України (далі - ВАСУ) формальні недоліки " в первинних документах, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що їх видала, повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи (Ухвала ВАСУ від 10.03.2015 р. у справі №2а-0370/1564/12). Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції.

Тому висновки про те, що складені ПП «МАЛАХІТ-2004» та ТОВ «МАЛАХІТ ПРОФТЕХНОЛОГІЇ» акти виконаних робіт в силу їх дефектності не можуть вважатися первинними документами, є передчасними, адже предметом перевірки було дотримання вимог податкового законодавства позивачем, а не ПП «МАЛАХІТ-2004» та ТОВ «МАЛАХІТ ПРОФТЕХНОЛОГІЇ».

Отже, усі первинні документи відповідають вимогам законодавства та не містять явних дефектів форми і змісту. Враховуючи, що реальність господарських операцій позивача з контрагентом повністю підтверджена належними первинними документами, придбані товари використані позивачем у власній господарській діяльності, позивач має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування податком на додану вартість.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Харків" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 13.12.2016 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 13.12.2016 року №

Стягнути на користь Дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Харків"(, вул. Клочківська, 188 м. Харків, 61145) сплачену суму судового збору в розмірі 101851,06 (сто одна тисяча вісімсот п'ятдесят одна) грн. 06 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, вул. Пушкінська 46, м. Харків, 61057).

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Тітов