Справа № 4423102/16-а,2-а/442/111/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/2339/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради (за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 211 від 15.10.2015 «Про демонтаж нежитлової споруди».

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2016 позов було задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що земельна ділянка, на якій встановлено гараж, не належить до земель комунальної власності. Дана обставина спростовується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 111/07, яким встановлено, що гараж не відповідає плану прив'язки. Крім того, з листа відділу Держгеокадастру у м. Дрогобич вбачається, що на даний час гараж знаходиться на земельній ділянці, яка належить Дрогобицькій міській раді, а не земельній ділянці, яка належить Львівському відділу філії інституту землеустрою «Укрземпроекту». Також, апелянт вважає, що в даному випадку між сторонами є спір про право користування земельною ділянкою, на якій розміщений гараж, а не публічно-правовий спір, що виник у зв'язку з виконанням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Тому просить скасувати постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2016 та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні його адміністративного позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 211 від 15.10.2015 «Про демонтаж нежитлової споруди (гаража)» ОСОБА_2 було зобов'язано демонтувати до 31.10.2015 нежитлову споруду (збірно-розбірний металевий гараж), встановлену з відхиленнями від паспорту прив'язки, що розташована за адресою : вул. Сагайдачного, 22, м. Дрогобич.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що дозвіл на встановлення збірно-розбірного металевого гаража на території Львівської філії «Укрземпроект» було надана позивачу згідно п.1.9 рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради народних депутатів № 15 від 24.01.1994. Крім того, судом встановлено, що вказаний гараж знаходиться на земельній ділянці, яка не належить до земель комунальної власності, а належить на праві постійного користування ДП «Львівський інститут землеустрою».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до ч.3 ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.20 цього Закону, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно п.44 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Рішенням Дрогобицької міської ради XХХV сесії VI скликання № 1151 від 25.10.2013 були затверджені Правила благоустрою м. Дрогобича (далі - Правила), які визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Згідно п.12.4 Правил, забороняється самовільне розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд, а також їх розміщення з відхиленням від проекту.

Пунктом 12.5 Правил встановлено, що малі архітектурні форми та тимчасові споруди, які розміщені (встановлені або збудовані) без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від проекту, вважаються самовільно розміщеними і підлягають демонтажу у двохтижневий строк за кошти особи, що здійснила встановлення, після отримання відповідного рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, та у відповідності до Порядку, який регулює розміщення, утримання та демонтаж малих архітектурних форм та тимчасових споруд, що затверджується рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

Як видно з листа Львівського філіалу «Укрземпроект» № 107 від 08.09.1993, адміністрація філіалу не заперечувала на тимчасове встановлення гаражу на території Дрогобицького відділу по вул. Сагайдачного, 22 для ОСОБА_2

Крім того, рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради № 15 від 24.01.1994 «Про надання дозволу громадянам міста на будівництво господарських споруд, гаражів, проведення прибудов до житлових будинків та як виняток користування самовільно побудованими та переобладнаними приміщеннями» вирішено дозволити ОСОБА_2, як виняток інваліду другої групи тимчасово встановити збірно-розбірний металевий гараж розміром 3.5х5.5 м на території Львівського філіалу «Укрземпроект» по вул. 22 Січня та зобов'язати проект прив'язки гаража погодити у встановленому порядку.

Висновком № 111/07 судової будівельно-технічної експертизи, що виконана експертом ОСОБА_5, підтверджено той факт, що збірно-розбірний гараж встановлений на місцевості на території Львівського відділу філіалу інституту землеустрою «Укрземпроект» по вул. 22 Січня в м. Дрогобич.

Належність земельної ділянки на праві постійного користування ДП «Львівський інститут землеустрою», на якій розміщено спірний гараж підтверджується інформаційними листами № 3-21/3690 від 17.06.2015 та № 752 від 06.09.2016, виданих Дрогобицькою міською радою. Разом з тим зазначено, що станом на 17.06.2015 не встановлено реальної межі на місцевості між землями вищезгаданого підприємства та Дрогобицької міської ради.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на лист відділу Держеокадастру у м. Дрогобичі Львівської області № Т-10/0-8/6-16 від 15.03.2016, в якому зазначено, що гаражі знаходяться поза межами ділянки ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та відносяться до земель комунальної власності не береться апеляційним судом до уваги, оскільки такий лист суперечить висновку № 111/07 судової будівельно-технічної експертизи та вищезазначеним інформаційним листам.

Також, беручи до уваги ту обставину, що земельна ділянка перебуває в постійному користуванні ДП «Львівській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», колегія суддів вважає, що встановлення спірного гаражу порушує лише права власника земельної ділянки та не порушує права третьої особи ОСОБА_1, оскільки жодними проектними документами не передбачено заїзду до його будинку зі сторони вул. 22 Січня.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 не має жодного права проїзду (сервітуту) по земельній ділянці ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», а тому, посилання Дрогобицької міської ради в письмових запереченнях на порушення прав ОСОБА_1 є безпідставними.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування спірного рішення, оскільки об'єкт демонтажу встановлений не самовільно, а на підставі чинного рішення Дрогобицької міської ради № 15 від 24.01.1994, при цьому, представником відповідача в порушення вимог ст.71 КАС України не надано належних і допустимих доказів того, що зведений металевий гараж є нерухомим майном, який знаходиться на землях, які належать до комунальної власності та порушує права третіх осіб.

Доводи апелянта, що даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційні скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року по справі № 442/3102/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Я. С. Попко

Повний текст ухвали складено 22.05.2017.