Справа № 822/620/17
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/620/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПетричковича А.І.
при секретаріЯворській І.Ю.
за участі:позивача і його представника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до управління Держпраці у Хмельницькій області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 07.03.2017 року, суд відкрив провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в якому вона просить визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Хмельницькій області від 18.01.2017 № 22/23 про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 336000,00 (триста тридцять шість тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що позапланова перевірка управління Держпраці у Хмельницькій області призначена із порушенням законодавства. Серед підстав для проведення позапланового заходу, які визначені у ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", не передбачено звернення Державної податкової інспекції.

Також, ні в акті перевірки, ні у постанові про накладання штрафу немає жодних відомостей про наявність згоди Держпраці України на проведення позапланової перевірки додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_4

Під час перевірки управлінням Держпраці в Хмельницькій області були використані матеріали податкової перевірки. Відповідач сформував свої висновки на поясненнях ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які були надані уповноваженим особам ДПІ у м. Хмельницькому. Однак, лише ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надавали пояснення під час перевірки інспекторам. Відповідно до матеріалів перевірки між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не було укладено трудових договорів, внаслідок чого на позивача було накладено штраф за порушення законодавства про працю. Однак, між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було укладено цивільно-правові договори на виконання робіт. Таким чином, відносини між ФОП ОСОБА_4 та вказаними особами не були трудовими, а мали цивільно-правовий характер, так як цим відносинам була властива визначеність результату виконаних робіт, оплатність, строковість, якість, місце виконання робіт, засоби та матеріал з яких виконується робота, самостійне визначення виконавцем часу протягом якого останній буде виконувати роботи за договором. За цих обставин, відповідачем при приведені перевірки неправильно визначено суму штрафних санкцій, яку відображено у постанові. Суд позбавлений можливості під час оскарження постанови про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення змінити розмір штрафу, який визначений уповноваженою посадовою особою Держпраці.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на ті ж докази, які вказані у позові. Додатково надали письмові пояснення від 27.04.2017 року, які підтвердили в суді ( стор. 45 - 47 справи т.2) і копії цивільно-правових договорів на виконання робіт, укладених між нею та ОСОБА_11, ОСОБА_12

Представник відповідача в судове засідання 15.05.2017 року не з'явився, однак в судовому засіданні 27.04.2017 його представник в задоволенні позову просив відмовити, про що ним були подані письмові заперечення ( стор. 97 - 101 справи т.1).

Допитані у судовому засіданні 27.04.2017 свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що 16.12.2016 року проводили перевірку позивача по вулиці Тернопількській, 16 м. Хмельницького, але на в швейний цех вони не потрапили, оскільки двері були зачинені на кодовий замок. Через деякий час їм зателефонувала ФОП ОСОБА_4 і сказала, що пояснення і потрібні матеріали надасть у приміщенні Управління Держпраці в Хмельницькій області. Позивач через декілька днів прийшла, але відмовилась дати пояснення. Під час перевірки були відібрані письмові пояснення тільки у ОСОБА_11, ОСОБА_12

У суді свідки ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 11 квітня 2017 року пояснили, що дійсно працювали у швейному цеху, який належить позивачу. Вони підписували цивільно - правові договори. Працювали вони у швейному цеху у зручний для них час до 5 разів на тиждень, рідко у суботу, як правило з 9 до 18 години. Оплата за виконану роботу проводилась за домовленістю з позивачем.

Заслухавши учасників судового розгляду і дослідивши докази, суд приходить до таких висновків, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що у період з 16 по 23 грудня 2016 року, відповідачем на підставі наказу від 05 грудня 2016 року №977, направлення на перевірку від 05 грудня 2016 року № 7112/16 було проведено позапланову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування. При цьому у вказаному наказі підставою його прийняття зазначено: 1) згода Держпраці України № 11985/4.3/4.2-ДП-16 від 01.12.2016 р.; 2) лист Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 22883/8/22-25-13-04-15 від 17.10.2016 року (стор. 121 -122 справи т.1).

Відповідно до листа Державної служби України з питань праці №11985/4.2-ДП-16 від 01 грудня 2016 року Управлінню Держпраці у Хмельницькій області надано згоду на проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_4 ( стор. 8 справи т.2).

Згідно із ч. 4 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до п.3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390, позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Отже, позапланова перевірка позивача проведена у відповідності до вимог Порядку № 390, так як Державною службою України з питань праці листом за №11985/4.2-ДП-16 від 01 грудня 2016 року було надано відповідачу згоду на проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_4, а тому доводи позивача щодо цього є безпідставними.

За наслідками проведеної відповідачем перевірки складено Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №22-01/2378 від 23.12.2016 ( далі - Акт перевірки) ( стор. 123 - 133 справи т1).

В Акті перевірки стверджено, що під час здійснення перевірки уповноваженим особам ДПІ в м. Хмельницькому 12.09.2016 р. надано письмові пояснення громадянами, які знаходилися в швейному цеху за адресою: АДРЕСА_1 про трудові відносини з ФОП ОСОБА_4

Відповідно до письмових пояснень, наданих ОСОБА_5 12.09.2016 р. уповноваженим особам ДПІ, вона працювала технологом по виробництву в швейному цеху із 29.08.2016 р. Розпорядок робочого дня з 9:00 до 18:00 з понеділка по п'ятницю, заробітна плата в день складає 250 грн. На даній посаді працювала без офіційного працевлаштування. Трудовий договір було укладено 07.10.2016 р.

Згідно письмових пояснень, наданих уповноваженим особам ДПІ ОСОБА_6 від 12.09.2016 р. вона працювала на посаді швачки у ФОП ОСОБА_4 з 01.08.2016 р. З початку роботи за виконану роботу отримала 2500 грн. Трудовий договір ОСОБА_6 не оформляла, заяву на прийняття на роботу - не писала.

Відповідно до письмових пояснень, наданих уповноваженим особам ДПІ ОСОБА_7 від 12.09.2016р., вона працювала прасувальницею в швейному цеху у ФОП ОСОБА_4 з другої половини 2015 р. Заяву на роботу писала, трудовий договір підписувала. В місяць отримувала заробітну плату в середньому 1500 грн. Під час перевірки було встановлено, що між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_4 07.10.2016р. було укладено трудовий договір.

Згідно письмових пояснень, наданих уповноваженим особам ДПІ ОСОБА_8 від 12.09.2016 р., вона працювала швачкою в швейному цеху з початку 2016 р. Згідно її пояснень, вона оформлена за трудовою угодою з початку 2016 р. Заробітна плата складала 2000 грн. Під час перевірки було встановлено, що між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_4 07.10.2016р. було укладено трудовий договір.

Відповідно до письмових пояснень, наданих уповноваженим особам ДПІ ОСОБА_9, вона працювала на посаді швеї у ФОП ОСОБА_4 з 22.01.2016 р. Згідно її пояснень, трудовий договір підписувала. Заробітна плата в середньому становила 4000 грн. в місяць. Під час перевірки було встановлено, що між ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_4 07.10.2016р. було укладено трудовий договір.

Згідно письмових пояснень, наданих уповноваженим особам ДПІ ОСОБА_11 від 12.09.2016р., вона працювала на посаді арт менеджера у ФОП ОСОБА_4 у швейному цеху з квітня 2016 р. В її обов'язки входило підбір манекенниць серед своїх знайомих та відбір фотографій для подальшого їх виставляння в соціальні мережі. Заробітну плату отримувала 2 рази в місяць. Розмір заробітної плати становив 2420 грн. в місяць.

21.12.2016 р. ОСОБА_11 в приміщенні Управління Держпраці у Хмельницькій області було надано письмові пояснення щодо трудових відносин із ФОП ОСОБА_4, якими було підтверджено пояснення від 12.09.2016 р., що надавалися для уповноважених осіб ДПІ в м. Хмельницькому. Її робочий час тривав з 9:00 до 18:00 з обідньою перервою з 13:00 до 14:00 з вихідними днями - субота та неділя. Крім того, ОСОБА_11 було додатково повідомлено, що 7.10.2016р. між нею та ФОП ОСОБА_4 було укладено трудовий договір, який був розірваний за згодою сторін 23.11.2016 р.

Відповідно до письмових пояснень, наданих уповноваженим особам ДПІ ОСОБА_12 від 12.09.2016 р., вона працювала на посаді швеї у ФОП ОСОБА_4 у швейному цеху за тимчасовим договором, який знаходився у бухгалтера. Заробітна плата становила 2500 грн. У повторних поясненнях, наданих 28.09.2016 р. уповноваженим особам ДПІ, ОСОБА_12 повідомила, що працювала у ФОП ОСОБА_4 з 14.07.2016 р. та отримала заробітну плату за липень 2016 - 1000 грн., серпень 2016 - 2500 грн.

Також, ОСОБА_12 в приміщенні управління Держпраці у Хмельницькій області надала письмові пояснення щодо трудових відносин із ФОП ОСОБА_4, якими було підтверджено пояснення від 12.09.2016 р. та 28.09.2016 р., що надавалися для уповноважених осіб ДПІ в м. Хмельницькому. Крім того, ОСОБА_12 було додатково повідомлено, що 07.10.2016 р. між нею та ФОП ОСОБА_4 було укладено трудовий договір, який був розірваний за згодою сторін 20.10.2016 р. Заробітна плата за липень становила 1000 грн., за серпень 2500 грн., вересень 1500 грн., жовтень 1000 грн. Робочий час тривав з 9-00 до 18-00 з обідньою перервою з 13-00 до 14-00 з вихідними днями - субота, неділя.

Відповідно до письмових пояснень, наданих уповноваженим особам ДПІ ОСОБА_10, вона протягом двох років працює на посаді бухгалтера у ФОП ОСОБА_4 у швейному цеху за адресою АДРЕСА_1.

В своїх поясненнях ОСОБА_10 зазначила, що станом на 12.09.2016 р. у ФОП ОСОБА_4 офіційно працевлаштовано 10 осіб: ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23

Враховуючи вищезазначене, проведеною відповідачем перевіркою встановлено, що ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 перебували у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4, проте підприємець не видав наказів чи розпоряджень про прийняття на роботу, не подав повідомлення у фіскальну службу до початку роботи про новоприйнятих працівників та не уклав з ними за вищевказаний період трудових договорів у письмовій формі, тобто вищевказані особи працювали без належного оформлення на роботу.

При цьому, відповідачем вказано, що на вимогу посадових осіб за встановлений період роботи фізичних осіб позивачем не було надано табелів обліку робочого часу найманих працівників чи інших документів, якими ведеться облік робочого часу найманого працівника. У табелі обліку робочого часу за вересень 2016 р., наданого ФОП ОСОБА_4, години роботи працівників не відображені.

Відповідачем зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_4 вимог ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, в частинах де вказано, що "трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою"; "працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного (внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України".

Також, відповідачем зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_4 вимог ст. 253 КЗпП України, у якій вказано, що "особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню".

Згідно з Постановою про накладення штрафу уповноваженими особами №22/23 від 18.01.2017 року (далі - Постанова про накладення штрафу), на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України відповідачем вирішено накласти штраф на фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 у розмірі 336000 гривень ( стор. 137 - 143 справи т.1).

Відповідно до вимог ч.1-2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Договір підряду має схожі риси з трудовим договором, оскільки обидва договори спрямовані на регулювання процесу виконання роботи. Відмінності полягають в наступному: 1) організація роботи, її забезпечення в цивільному договорі покладається на виконавця, а в трудовому - на роботодавця; 2) робітник підлягає правилам внутрішнього трудового розпорядку, на нього поширюються всі гарантії та пільги, передбачені трудовим законодавством (лікарняні, відпустки, норми праці та відпочинку та інше). В підрядних правовідносинах виконавець не користується такими пільгами; 3) оплата в підрядному договорі здійснюється за результат, а в трудовому - за процес виконання роботи; 4) підрядник самостійно визначає порядок, способи досягнення результату, а робітнику це встановлює роботодавець; 5) строк виконання певної роботи в цивільному договорі має істотне значення, а в трудовому робота може виконуватись протягом невизначеного часу; 6) ризик випадкового знищення матеріалу, результату робіт і інші ризики несе підрядник, а в трудовому договорі - роботодавець.

Отже, визначальним для висновку стосовно того, чи є договір трудовий, чи цивільно-правовий, є не його назва чи окремі норми, а встановлення конкретних обставин організації та умов праці фізичної особи, її оплати.

Відповідач під час перевірки не встановив обставин, які стосуються безпосередньої роботи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Використані відповідачем пояснення, які надані такими особами для ДПІ у м. Хмельницькому, не містять детальних пояснень, які могли б чітко ствердити про трудовий характер їх діяльності. Безпосередньо ж при проведенні перевірки пояснення у цих осіб управлінням Держпраці у Хмельницькій області, як і у ФОП ОСОБА_4 не відбирались.

Згідно з Актом ДПІ у м Хмельницькому №2864/22-25-13-04/НОМЕР_1 від 07.10.2016 року ( далі - Акт ДПІ), перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_4 за період з 01.08.2013 року по 18.09.2016 року використовувала працю 14 працівників без оформлення трудових договорів, що підтверджується актом фактичної перевірки №2538/22-25-13-04/283051327 від 19.09.2016 року та наданими письмовими поясненнями працівників які виконували роботу без офіційного працевлаштування ( стор. 105 - 120 справи т.1)

Відповідно до письмової інформації Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому за №9921/05 від 10.05.2017 року, отриманої на вимогу суду, згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового соціального страхування ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з 07.10.2016 року перебували у трудових відносинах. ОСОБА_8 перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 з 07.10.2016 року по 04.11.2016 року, ОСОБА_11 з 07.10.2016 року по 23.11.2016 року, ОСОБА_12 з 07.10.2016 року по 20.10.2016 року ( стор. 177 - 178 справи т.2).

Згідно з письмовою інформацією ДПІ у м. Хмельницькому №5448/9/22-25-13-02 від 24.04.2017 року за даними аналізу відсутні дані про нарахування та виплату доходу особам, які працюють на умовах цивільно-правової угоди з ФОП ОСОБА_4 з січня 2016 року по вересень 2016 року ( стор. 161 - 162 справи т.2).

Отже, відповідач свої висновки в Акті перевірки зробив з урахуванням обставин і висновків зроблених податковим органом в Акті ДПІ та пояснень працівників ФОП ОСОБА_4 даних під час податкової перевірки. При цьому, Управління Держпраці у Хмельницькій області своєю перевіркою проведеною у період з 16.12.2016 року по 23.12.2016 року, тільки підтвердило і встановило факт перебування у трудових відносинах без їх оформлення з 2-ма працівниками, а саме з ОСОБА_11 та ОСОБА_12, про що свідчать їх пояснення дані саме відповідачу.

Згідно пояснень ОСОБА_12 від 20.12.2016 (наданих управлінню Держпраці у Хмельницькій області), вона працювала у ФОП ОСОБА_4 у швейному цеху за адресою м.Хмельницький, вул.Тернопільська,17 з 14 липня 2016 року. Заробітну плату за липень отримала 1000 грн., за серпень 2500 грн., вересень 1500 грн., жовтень 1000 грн. Заробітну плату видавав бухгалтер. Трудовий договір було укладено 7.10.2016. Робочий час тривав з 9-00 до 18-00 з обідньою перервою з 13-00 до 14-00 з вихідними днями - субота, неділя ( стор. 176 справи т.1).

Відповідно до пояснень ОСОБА_11 від 21.12.2016 (наданих управлінню Держпраці у Хмельницькій області), вона працювала у ФОП ОСОБА_4 з квітня 2016 року, займала посаду арт-менеджер у швейному цеху, що знаходиться за адресою м.Хмельницький, вул.Тернопільська,17. Трудовий договір було укладено 07.10.2016, припинені трудові відносини 23.11.2016. За цей період (з квітня по листопад) ЗП - 19360 грн. (по 2420 грн. в місяць). Зарплату видавав бухгалтер, підписи про отримання заробітної плати не ставила в жодних відомостях. Робочий час тривав щодня з 9-00 до 18-00, обід з 13-00 до 14-00, із вихідними днями субота та неділя ( стор. 177 справи т.1).

Отже, поясненнями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з урахуванням інших таких доказів, як: Акт ДПІ; поясненнями наданими податковому органу ОСОБА_11 від 28.09.2016 року ( стор. 156 справи т.1) та ОСОБА_12 від 12.09.2016 року ( стор. 157 справи т.1); письмовою інформацією Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому за №9921/05 від 10.05.2017 року; письмовою інформацією ДПІ у м. Хмельницькому №5448/9/22-25-13-02 від 24.04.2017 року, підтвержуються трудові відносини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з позивачем без їх оформлення. Крім цього, суд враховує, що позивачем лише в судовому засіданні було надано цивільно-правові угоди із вказаними особами, які вказують про виконання ними відповідних робіт за встановлений перевіркою період, хоча у позовній заяві позивач не вказував про існування цих договорів та вказував, що сума штрафних санкцій визначена неправильно, так як на думку позивача, суд не має права змінити розмір штрафу. Тобто, фактично позивач у позовній заяві визнавав наявність порушення законодавства по вказаних особах, а в суді вже спростував свої аргументи. Враховуючи ознаки трудового договору та пояснення ОСОБА_11, ОСОБА_12 та інші докази, суд критично оцінює пояснення Позивача про цивільно-правовий характер відносин між нею та вказаними фізичними особами. Адже, праця за цими договорами не була юридично самостійною, а здійснювалась у межах діяльності швейного цеху з систематичним виконанням трудових функцій, що підтверджується чітким визначенням робочого часу та отриманням оплати за виконану роботу за фактичний період часу. Вказане підтверджується й тим, що після перевірки податкового органу, в подальшому (07.10.2016) між вказаними сторонами були укладені й трудові договори. Тобто, суд вважає, що в цьому випадку правовідносини між позивачем та ОСОБА_11, ОСОБА_12 є по суті трудовими відносинами, а не цивільно - правовими, а їх оформлення є формальним і спрямоване лише на надання трудовому договору форми цивільно-правового з метою уникнення відповідальності за вчинене порушення.

Згідно з ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 265 КЗпП України зазначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про доведене управлінням Держпраці у Хмельницькій області порушення норм КЗпП України позивачем тільки щодо двох працівників - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, а саме допущення їх до роботи без оформлення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням.

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Оскільки, на момент виявлення порушення розмір мінімальної заробітної плати складав 1600 грн., суд вважає правомірним застосування до позивача штрафу у розмірі 96000,00 грн. (1600 грн. х 30 х 2), за фактичне допущення двох працівників до роботи без оформлення трудових договорів.

Отже, в даному випадку частину оскаржуваного рішення, яку суд вважає неправомірною, можливо виокремити (336000 - 96000 = 240000).

Таким чином, виходячи зі змісту наведених норм законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що підтверджено доказами, які перевірено судом.

Відповідно до ч.1,3 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Згідно квитанцій від 18.02.2017 та 03.03.2017 року позивачем сплачено 3360 грн. судового збору.

Отже, на користь позивача слід присудити суму судового збору пропорційно задоволеним вимогам, а саме - 2400,05 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись КЗпП України, ЦК України і ст.ст. 4 -15, 70 - 71, 86, 94, 99, 122, 158-163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 20.02.2017, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Хмельницькій області від 18.01.2017 №22/23 в частині накладання штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 у розмірі 240000 (двісті сорок тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копії постанови надати сторонам, повний текст якої виготовлено 20.05.2017 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 05 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/А.І. Петричкович
"Згідно з оригіналом" Суддя А.І. Петричкович