Справа № 2-а-221/11/1512
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2011-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-221/11/1512

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Непорада М.П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Алєксєєва В.О. та Ступакової І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на постанову Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі Департамент) про визнання протиправними дії щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення з 2002 року по 2009 рік в розмірах, менших ніж передбачено статтею 48 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон), просив зобовязати провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2002 року по 2009 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати у відповідності до абзацу 2 частини 4 статті 48 Закону, та стягнути завдану матеріальну шкоду і зобовязати виплачувати щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі не менше, ніж пять мінімальних заробітних плат відповідно до вимог частини 4 статті 48 Закону.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що в порушення вимог абз. 2. ч. 4. ст. 48 Закону відповідач нараховує та виплачує щорічну допомогу на оздоровлення протягом вище зазначеного періоду в значно менших розмірах.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Департаменту щодо відмови позивачу у звязку із виплатою йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2009 роки в розмірах, менших ніж передбачено статтею 48 Закону. Також суд зобовязав Департамент провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2002 року по 2009 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати у відповідності до абз. 2 ч. 4 статті 48 Закону на користь позивача. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, Департаментом подана апеляційна скарга, в якій зазначено, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема в апеляційної скарзі йдеться про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на пропуск позивачем строку звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, має відповідне посвідчення ліквідатора першої категорії серії А №0707607 від 27 грудня 1996 року. Внаслідок захворювання, отриманого у звязку із виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу встановлена безстроково друга група інвалідності.

Відповідно до статті 48 Закону позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, 2-ї групи в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Зазначена допомога позивачу виплачувалась у розмірах відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.96 № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та від 12.07.2005 №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

12 січня 2010 року позивач звернувся до Департаменту із заявою, якою просив здійснити перерахунок та виплату недоплаченої йому частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення, відповідно до вимог статті 48 Закону, з 2001 року по 2009 рік.

Листом від 22 січня 2010 року № 282 позивачу відмовлено у перерахунку та виплаті недоплаченої йому частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення, що стало підставою звернення до суду.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами, при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення відповідач повинен керуватися положеннями статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, однак вважає, що при розгляді справи судом було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання суті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав у березні 2010 року (а.с.6).

Частинами 2 та 3 статті 99 КАС України (в редакції чинної на час звернення до суду) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 статті 100 КАС України (в редакції чинній на час звернення до суду), пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Приймаючи до уваги, що у своїх запереченнях Департамент наполягав на пропуску строку звернення до суду, а позивачем не було надано до суду доказів поважності пропуску строку, колегія суддів надходить до висновку про необхідність відмови у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч.1 статті 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2011 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий:

Судді: