Справа № 201/5850/17
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/5850/17
Провадження № 2-а/201/211/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 квітня 2017 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

У поданому позові ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, серії ЕAA № 086542 від 19 квітня 2017 року.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Позивач стверджує, що інспектором не були зясовані обставини, які вказували б на наявність в її діях складу інкримінованого правопорушення. Позивач посилається на позиції висловлені Конституційним Судом України, тому просить позов задовольнити.

Позивач подала заяву 17 травня поточного року, в якій вказує, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просила здійснити розгляд справи без її участі.

Представник Управління патрульної поліції у м. Дніпрі надав письмові заперечення проти позову з додатками та заяву про розгляд справи за його відсутності, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Від представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, яке просив розглянути без його участі.

Суд, вивчивши матеріали провадження, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 19 квітня 2017 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, користувалась засобами звязку, тримаючи їх у руках, розмовляла по мобільному телефону, а при перевірці не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.1. Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, окрім посвідчення на право керування.

Згідно із п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених у т.ч. і ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року № 111 (з наступними змінами та доповненнями), підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями, наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, злочину чи адміністративного правопорушення, необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути, необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», на який посилається сторона відповідача в обґрунтування своїх заперечень, поліцейський може зупинити транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В оскаржуваній постанові вказано, що водієм порушені правила керування автотранспортним засобом, а саме: керувала автомобілем, розмовляючи по телефону, який тримала у руці.

Між тим, з відеозапису, на який сторона відповідача посилається як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, внаслідок якого автомобіль під її керуванням був зупинений, не можливо встановити навіть стать водія, а тим паче його дії під час керування.

За викладених обставин суд критично оцінює доводи інспектора про те, що постанова та відеозапис є безспірними доказами вчинення позивачем інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оскільки ані зі спірної постанови, ані з інших матеріалів справи не вбачається законних підстав для зупинки автомобіля під керування ОСОБА_1

Відповідно до зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких правових підстав для перевірки наявності документів у позивача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12. 2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 288 КУпАП постанову посадової органу (посадової особи) у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі ст. 94 КАС України у звязку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕAA № 086542 від 19 квітня 2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.П. Ходаківський