Справа № 734/538/17
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 травня 2017 року м. Київ К/800/16965/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання протиправними дій та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, призначеної відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області здійснити, починаючи з 01 листопада 2016 року перерахунок та виплату щомісячної пенсії позивача, як непрацюючого державного службовця, призначеної у відповідності до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії та постанови КМ України від 31 травня 2000 року № 865 у розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених Законом № 3723-ХІІ, без встановлення будь якого строку та обмеження у часі на підставі довідки про заробітну плату, виданою Козелецькою районною державною адміністрацією від 07 листопада 2016 року за №05-06/9.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області здійснити, починаючи з 01 листопада 2016 року перерахунок та виплату пенсії позивача, призначеної відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на день призначення пенсії, та постанови КМ України від 31 травня 2000 року № 865 у розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених Законом № 3723-ХІІ, без встановлення будь якого строку та обмеження у часі на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного Фонду України 04 вересня 2013 року № 15-1, виданою Козелецькою районною державною адміністрацією від 07 листопада 2016 року за № 05-06/9.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсій» (далі - постанова КМ України № 865) та постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова КМ України № 1013). Вказує, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосував норми законодавства, якими врегульовано порядок перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Судами встановлено, що з листопада 2009 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 % заробітної плати.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату, виданої Козелецькою районною державною адміністрацією від 07 листопада 2016 року за № 05-06/9. Проте рішенням від 17 листопада 2016 року № 2187/03 Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області відмовило позивачу у перерахунку його пенсії, посилаючись на те, що з 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень якого, втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців, крім статті 37, що застосовується виключно для призначення пенсії особам, зазначеним у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено цю норму у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Вказані зміни Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційними не визнавались.

Постановою КМ України №1013 врегульовані лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), у зв'язку з чим положення статті 37-1 Закону України «Про державну службу» втратили чинність.

Згідно з частиною першою статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містять такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Апеляційний суд вказав, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року (справа «Великода проти України») зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у цьому рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, тобто, не відбулося звуження обсягу вже набутих ним прав та/або позбавлення його права на соціальний захист.

За таких обставин та враховуючи те, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення перерахунку призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01 січня 2015 року, а Законом № 889-VIII, який набув чинності з 01 травня 2015 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача та проведення перерахунку пенсії позивачу.

Водночас, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судового рішення апеляційної інстанції, а викладені в ній доводи перевірені судом і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук