Справа № 819/3273/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4576/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від апелянта ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.11.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстрації та реєстрації іншого речового майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.10.2015р. позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. № 10775900 від 10.02.2014р. та реєстрації іншого речового права № 4618423 від 10.02.2014р. (а.с.4-6).

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.11.2015р. заявлений позов задоволено; скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. № 10775900 від 10.02.2014р. та реєстрації іншого речового права № 4618423 від 10.02.2014р. (а.с.26-27).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила особа, яка не брала участі в розгляді справи, ОСОБА_2, яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.32-33).

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції невірно враховані висновки рішення апеляційного суду Тернопільської обл. у справі № 607/7360/14-ц та неправильно застосовані норми ст.ст.15, 16, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Окрім цього, станом на 10.02.2014р. (тобто, на день проведення реєстрації земельної ділянки) державним реєстратором не було встановлено підстав для відмови в державній реєстрації, оскільки вищевказане рішення апеляційного суду ухвалено лише 23.06.2015р.

Також судом не враховано порядок скасування рішення про державну реєстрацію прав, яка встановлена в законодавчому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника апелянта на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.185 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із змісту доводів апеляційної скарги та матеріалів справи слідує, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.11.2015р. в розглядуваній справі вирішено питання, які безпосередньо стосуються прав та інтересів апелянта.

Зокрема, скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. № 10775900 від 10.02.2014р. та реєстрації іншого речового права № 4618423 від 10.02.2014р. призведе до позбавлення ОСОБА_2 зареєстрованого за нею речового права, а тому остання вправі оскаржити вказане рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Також докази залучення ОСОБА_2 до участі в розгляду справи в суді першої інстанції є відсутніми.

Відповідно до ст.202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність таких обставин; порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Як слідує з матеріалів справи, 10.02.2014р. державним реєстратором Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. здійснено реєстрацію речового права за № 4618423 від 10.02.2014р. на земельну ділянку площею 0,07 га, яка розташована по вул.Енергетичній, 27 в м.Тернополі, на підставі договору оренди від 27.01.2014р., укладеного між ОСОБА_2 та Тернопільською міською радою.

При цьому, державним реєстратором присвоєно обєкту нерухомого майна реєстраційний номер 01 та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10775900 від 10.02.2014р. (а.с.7 і на звороті).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23.03.2015р. у справі № 607/7360/14-ц позов ОСОБА_3 задоволено частково; визнано недійсними рішення сесії Тернопільської міської ради № 6/39/112 від 29.11.2013р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0700 га за адресою вул.Енергетична, 27 гр.ОСОБА_2В.» та рішення сесії Тернопільської міської ради № 6/39/69 від 29.11.2013р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га за адресою вул.Енергетична, 27 гр.ОСОБА_2В.»; зобовязано Тернопільську міську раду розглянути питання щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0215 га за адресою: вул.Енергетична, 27 у м.Тернопіль; у решті позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.11-16).

Згідно рішення апеляційного суду Тернопільської обл. від 23.06.2015р. апеляційні скарги ОСОБА_2 та Тернопільської міської ради задоволені частково; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23.03.2015р. в частині задоволення позову про визнання недійсним рішення сесії Тернопільської міської ради № 6/39/69 від 29.11.2013р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га за адресою вул.Енергетична, 27 гр.ОСОБА_2В.», про зобовязання Тернопільської міської ради розглянути питання про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0215 га за адресою: вул.Енергетична, 27 у м.Тернопіль, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог; в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.8-10).

Також із змісту вказаних судових рішень слідує, що судами не вирішувалися питання щодо недійсності договору оренди землі, що був укладений між Тернопільською міською радою та ОСОБА_2

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що державну реєстрацію речового права права користування спірною земельною ділянкою проведено відповідачем на підставі рішення сесії Тернопільської міської ради № 6/39/112 від 29.11.2013р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0700 га за адресою вул.Енергетична, 27 гр.ОСОБА_2В.», яке скасовано в судовому порядку. Також скасованим рішенням міської ради № 6/39/112 від 29.11.2013р. автоматично скасовано договір оренди земельної ділянки від 27.01.2014р., укладений між Тернопільською міською радою та ОСОБА_2

Таким чином, державним реєстратором під час проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки не було належним чином перевірено відповідність заявлених прав вимогам чинного законодавства.

Між тим, приймаючи рішення по справі, судом першої інстанції допущено неповноту дослідження доказів по справі, неправильне застосування норм матеріального права, у звязку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та прийняти нове рішення по справі.

При цьому, вирішуючи заявлені позовні вимоги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.1 - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ст.15 - державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

ст.16 - заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Як убачається з матеріалів справи, станом на 10.02.2014р. (тобто, на день проведення реєстрації земельної ділянки) державним реєстратором не було встановлено підстав для відмови в державній реєстрації; також такі підстави не наведені й позивачем у заявленому позові.

При цьому, покликання позивача на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23.03.2015р. у справі № 607/7360/14-ц та рішення апеляційного суду Тернопільської обл. від 23.06.2015р. не можуть прийматися до уваги, оскільки на час здійснення спірних реєстраційних дій такі обєктивно не могли бути відомі державному реєстратору.

Таким чином, рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. № 10775900 від 10.02.2014р. та реєстрація іншого речового права № 4618423 від 10.02.2014р. ґрунтувалися на чинних та дійсних на той час документах; відомості про існування обґрунтованих сумнівів в їх достовірності позивачем не представлено під час судового розгляду справи.

Окрім цього, спірні рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. № 10775900 від 10.02.2014р. та реєстрація іншого речового права № 4618423 від 10.02.2014р. стосувалася договору оренди від 27.01.2014р., укладеного між ОСОБА_2 та Тернопільською міською радою.

Із змісту наявного у справі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень не убачається будь-яких покликань на рішення сесії Тернопільської міської ради № 6/39/112 від 29.11.2013р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0700 га за адресою вул.Енергетична, 27 гр.ОСОБА_2В.».

Також висновки рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23.03.2015р. у справі № 607/7360/14-ц та рішення апеляційного суду Тернопільської обл. від 23.06.2015р., які покладені позивачем в основу заявленого позову, не стосуються дійсності договору оренди від 27.01.2014р., укладеного між ОСОБА_2 та Тернопільською міською радою.

Жодних доказів визнання цього договору оренди землі недійсним в судовому порядку судом не здобуто, не представлено такі докази сторонами.

З наведеного витікає, що договір оренди землі від 27.01.2014р., укладений між ОСОБА_2 та Тернопільською міською радою, на час розгляду справи судом першої інстанції був дійсним.

За таких обставин правові підстави для визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. № 10775900 від 10.02.2014р. та реєстрації іншого речового права № 4618423 від 10.02.2014р. є відсутніми.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затв. наказом Міністерства юстиції України № 3502/5 від 12.12.2011р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

п.2.1 - для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

п.2.9 - під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав.

п.2.10 - за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

п.2.11 - державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Таким чином, діючим законодавством передбачений порядок скасування рішення про державну реєстрацію прав, яким позивач не скористалася.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення за безпідставністю та необґрунтованістю.

В частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів враховує, що згідно вимог ч.2 ст.94 КАС України у випадку ухвалення судового рішення на користь сторони-субєкта владних повноважень судовий збір з іншої сторони не присуджується.

Оскільки апелянта за своїм статусом слід вважати третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача колегія суддів відносить понесені апелянтом ОСОБА_2 судові витрати за подачу апеляційної скарги на її рахунок.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, задоволити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.11.2015р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської обл. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстрації та реєстрації іншого речового майна, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6