Справа № 2-а-8330/09/1570
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2011 р.Справа № 2-а-8330/09/1570

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження у звязку з неявкою сторін в судове засідання апеляційну скаргу керуючої Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2010 року по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго»про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2009 року Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до ВАТ «Одесаобленерго»про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 897171 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2008 році та 5383 грн. 03 коп. пені за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій.

В обґрунтування позову зазначалося, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»відповідач повинен був створити 213 робочих місць для інвалідів, проте створив лише 180 робочих місць, чим не забезпечив працевлаштування 33 інвалідів. На підставі ст. 20 названого Закону до підприємства, яке не виконало вимоги чинного законодавства щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, застосовуються адміністративно-господарські санкції, тому Фондом соціального захисту інвалідів були нараховані штрафні санкції до ВАТ «Одесаобленерго»в розмірі 897171 грн., які не сплачено відповідачем в добровільному порядку, та пеня за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2010 року у задоволенні позовних вимог Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, керуюча Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів в апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянтом вказується на те, що у відповідності з нормативом робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, відповідач повинен був створити 213 таких робочих місць, але фактично створив лише 180 робочих місць. При цьому законодавство не звільняє підприємство від обовязку сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за відсутності вини останнього. Крім того, на думку апелянта, судом безпідставно не застосовано норми ст. ст. 18 та 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», які встановлюють обовязок держаних органів лише сприяти працевлаштуванню інвалідів, в той час як обовязок по безпосередньому їх працевлаштуванню покладено на роботодавців, а тому останні повинні вживати ефективні заходи щодо працевлаштування інвалідів на вакантних посадах. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ВАТ «Одесаобленерго»просить залишити оскаржене судове рішення без змін, а апеляційну скаргу керуючої Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що відкрите акціонерне товариство «Одесаобленерго»здійснює свою діяльність з використанням найманої праці.

На виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України»ВАТ «Одесаобленерго»26 лютого 2009 року подано звіт до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2008 рік (форма № 10-ПІ), де підприємством передбачено 213 робочих місць для штатних працівників інвалідів, на 180 з яких працевлаштовані інваліди.

Відповідач щомісячно на протязі 2008 року інформував Одеський міський центр зайнятості (звіт за формою № 3-ПН) про потребу в працівниках на вільні посади в підприємстві, на які підприємство було готово прийняти інвалідів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ВАТ «Одесаобленерго»було виконано вимоги чинного законодавства по створенню робочих місць для інвалідів та систематично інформовано районний центр зайнятості про потребу в працівниках-інвалідах на вільні робочі місця.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 1 статті 18 названого Закону передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно ч. 3 названої статті Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ч. 4 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення»(в редакції від 23 лютого 2006 року) підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється або безпосереднім зверненням інваліда до підприємства, або зверненням інваліда до державної служби зайнятості з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії. При цьому на підприємство, установу чи організацію покладено обовязок створення робочих місць та інформування про це органів зайнятості у встановленому законодавством порядку.

Як встановлено матеріалами справи, ВАТ «Одесаобленерго»надавало протягом 2008 року щомісячні звіти за формою № 3-ПН до Одеського міського центру зайнятості, тобто виконало одну з обовязкових умов щодо забезпечення працевлаштування інвалідів, передбачену Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому звіти відповідачем заповнено у відповідності до Інструкції щодо заповнення форми звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 420 від 19 грудня 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за № 1534/11814, із зазначенням вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Крім того, підприємство протягом 2008 року приймало участь у ярмарках вакансій для осіб з нагоди Дня працівників житлово-комунального господарства, з нагоди Дня інвалідів, з нагоди Міжнародного дня інвалідів, зверталось до Одеського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів з проханням допомоги в працевлаштуванні інвалідів.

Так, у вересні 2008 року Одеським обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів направлено до ВАТ «Одесаобленерго»інваліда І групи ОСОБА_1, яку підприємство працевлаштувало на посаду курєра.

Аналізуючи наведені вище вимоги законодавства України щодо створення робочих місць для інвалідів та працевлаштування інвалідів, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що обовязок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком підбирати інвалідів для їх працевлаштування на створені робочі місця. Такий обовязок покладено на органи працевлаштування, зазначені в частині 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». На підприємство ж покладається обовязок надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, а також щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подавати відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів.

Отже, чинне законодавство не зобовязує підприємства самостійно займатися працевлаштуванням інвалідів та зясовувати які саме інваліди та якої нозології потребують роботи. За таких обставин, є необґрунтованим покладення на підприємство відповідальності у вигляді штрафних санкцій за неналежне виконання своїх обовязків спеціально уповноваженими органами.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу керуючої Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: