Справа № 804/5972/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2017 рокусправа № 804/5972/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - Трофімов Д.Ю., дов. від 09.08.16

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. у справі № 804/5972/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод "Енергопром"

до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод "Енергопром" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 12.07.2016 № .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків податкового органу щодо порушення ТОВ "КЗ "Енергопром" вимог податкового законодавства, оскільки господарські операції з ТОВ «Альфа-Торг» підтверджені належними первинними документами, які свідчать про реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку Товариства, що у відповідності до акту документальної позапланової перевірки від 10.06.16 р., що став підставою для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення, не визнає податковий орган.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. у справі № 804/5972/16 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що висновки акту перевірки про завищення позивачем податкового кредиту за листопад 2015 року не підтверджуються.

Не погодившись з постановою суду, Дніпропетровською ОДПІ подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. у справі № 804/5972/1, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Скаржник наполягає на тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що здійснення операцій неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, в зв'язку з цим ТОВ «Альфа-Торг» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності і проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, а тому, враховуючи відсутність факт придбання товарів, відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

ТОВ "КЗ "Енергопром" проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи про надуманість позиції відповідача, яка сформувалась в результаті неналежного аналізу договору та інших документів, невірного тлумачення умов укладеного договору та чинного законодавства, відмовою від проведення зустрічної перевірки в ТОВ «Альфа-Торг».

За результатами апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає, що обставини, пов'язані з проведенням Дніпропетровською ОДПІ документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "КЗ "Енергопром" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Альфа-Торг» (код 39618660) їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.11.2015 по 31.12.2015 (акт № 115/140/23075526 від 10.06.2016, а. с.35-49), встановлені під час цієї перевірки порушення, зміст цих порушень, зміст прийнятого на підставі вказаного акту перевірки спірного податкового повідомлення-рішення (а. с.50) відображені в постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. і відповідають матеріалам даної справи.

Спірними є питання правомірності формування ТОВ "КЗ "Енергопром" податкового кредиту за рахунок ПДВ, сплаченого у вартості товарів, придбаних у ТОВ «Альфа-Торг».

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Дніпропетровської ОДПІ не підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно висновків вищевказаного акту перевірки від 10.06.2016 внаслідок порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України ТОВ "КЗ "Енергопром" завищено податковий кредит на суму 403 919 грн. за листопад 2015 р.

Такі висновки відповідача обґрунтовані неможливістю підтвердити реальність здійснення господарських операцій позивача по придбанню товарів у контрагента-постачальника ТОВ «Альфа-Торг».

Досліджуючи правомірність наведеного висновку відповідача колегія суддів встановила наступне:

Згідно з п.2.2 Статуту ТОВ "КЗ "Енергопром" предметом діяльності Товариства, зокрема, є виробництво різноманітної кабельно-провідникової продукції (а. с.10-31), що, за твердженням позивача, потребує додаткового будівництва виробничих приміщень та ремонту існуючих - трьох кабельних та одного інструментального цехів, знаходження яких на балансі Товариства відповідачем не заперечується.

Так, між ТОВ «Альфа-Торг» (Продавець) та ТОВ "КЗ "Енергопром" (Покупець) укладено договір № 111/15 від 03.11.2015 щодо купівлі-продажу ТМЦ, розрахунок за які Покупець мав здійснити будь-яким способом, не забороненим законодавством України (а. с.52, 53).

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV, є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

За визначенням, наведеним в п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, що діяла на момент формування позивачем податкового кредиту) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Так, у відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з абз.1-3 п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, з положень статей 183 та 184 ПК України вбачається, що особа як платник ПДВ підлягає реєстрації шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників; реєстрація особи як платника ПДВ діє до дати її анулювання.

Докази відсутності у контрагента позивача - ТОВ «Альфа-Торг», статусу юридичної особи, статусу платника ПДВ на момент реалізації господарської операції з купівлі-продажу ТМЦ, відповідачем суду не надані, що, в свою чергу, свідчить про наявність спеціальної податкової правосуб'єктності у вказаного контрагента позивача під час реалізації вищевказаного господарського договору.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З оскарженої постанови вбачається дослідження судом першої інстанції наданих позивачем на підтвердження реальності господарської операції видаткових накладних на поставку панелей перекриття (а.с.54-56).

У доказ транспортування придбаного товару власними вантажними транспортними засобами, наявність яких на обліку у ТОВ "КЗ "Енергопром" податковим органом не заперечується, позивачем надано товарно-транспортні накладні (а. с.57-59).

Податковим органом встановлено і не спростовується позивачем що за придбані панелі перекриття оплату Товариством не здійснено та по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» рахується кредиторська заборгованість у сумі 2423512,98 грн.

При цьому відповідачем не надано суду доказів того, що виписані вказаним контрагентом позивача податкові накладні, які є за приписами Податкового кодексу України підставою для формування податкового кредиту платника податків, не відповідають положенням Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» 22.09.2014 № 957 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.10.2014 за № 1235/26012.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, скаржник зазначає, що виписані продавцем видаткові накладні від постачальника підписані (посада не зазначена) ОСОБА_3; інформація щодо особи, яка отримала товар, у накладній відсутня наявний лише підпис, прізвище не вказано, номер та дата довіреності, згідно якої отримано товар, не відображено ні на одній із наданих до перевірки накладних на отримання товару; книга обліку виданих довіреностей до перевірки не надана.

Колегія суддів вважає наведені доводи скаржника такими, що не можуть слугувати беззаперечною підставою для висновку про нереальність господарської операції з купівлі-продажу (поставки) панелей перекриття, оскільки форма видаткових накладних законодавчо не затверджена. При цьому податковим органом в акті перевірки від 10.06.2016 зафіксовано, що плити перекриття, які придбані у ТОВ «Альфа-Торг» у листопаді 2015 р., оприбутковано у бухгалтерському обліку Товариства на рахунок 209.

Крім того, з матеріалів справи (у т. ч. і апеляційної скарги) вбачається наявність у відповідача податкової інформації, згідно з якою ОСОБА_3 є керівником, головним бухгалтером та засновником ТОВ «Альфа-Торг».

Стосовно посилань скаржника на складання товарно-транспортних накладних з порушенням п.п.8.25, 8.26, 11.9 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.95 № 7, колегія суддів зазначає наступне:

По-перше, колегія суддів звертає увагу, що Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджені не постановою КМУ від 05.01.95 № 7, а Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 20.02.98 за № 128/2568 (далі - Правила № 363).

Так, за визначенням, наведених у даних Правилах № 363 (в редакції на момент здійснення господарської операції) товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Згідно з п.п.8.25, 8.26 Правил № 363 час прибуття автомобіля для завантаження встановлюється у пункті вантаження з моменту проставляння в товарно-транспортній накладній відмітки про фактичний час прибуття автомобіля для завантаження, а час прибуття автомобіля для розвантаження - з моменту пред'явлення водієм товарно-транспортної накладної в пункті розвантаження.

Вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Відповідно до п.11.9 Правил № 363 у випадку перевантаження вантажу в процесі його перевезення на інший автомобіль складається акт довільної форми, в якому обов'язково зазначаються реквізити: повна назва власника транспорту та його адреса, прізвище, ім'я та по батькові водія, державний номер автомобіля Перевізника, який здав вантаж, і Перевізника, який його прийняв.

Акт складається у двох екземплярах, які підписуються представниками (водіями) обох Перевізників (по одному для кожного).

Це зазначається в товарно-транспортній накладній.

Разом з тим, Наказ Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.95 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля", яким передбачено обов'язкове застосування для всіх суб'єктів господарської діяльності товарно-транспортних накладних форми № 1-ТН в порушення вимог Указу Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 03.10.92 № 493/92 не зареєстровано в Міністерстві юстиції України, отже він не є нормативно-правовим актом обов'язковим для виконання.

Таким чином, на цей час в Україні відсутня законодавчо затверджена форма товарно-транспортної накладної, тому суб'єкти господарювання можуть, на свій розсуд, як використовувати в своїй діяльності товаро?транспортну накладну довільної форми, так і не використовувати її взагалі.

По-друге, як зазначає скаржник, згідно листа ТОВ «КЗ «Енергопром» № 156 від 14.09.2016 на підприємстві обліковуються 6 вантажних транспортних засобі: автомобілів Вольво з причепом (20 т) - 5 шт., Тата (6 т) - 1 шт. (дані про наявність причепів не надана).

Колегія суддів звертає увагу, що Постановою КМУ від 25.02.2009 № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (далі - Перелік № 207).

Так, з п.п.1, 2 Переліку № 207 (в редакції на момент здійснення господарської операції) вбачається, що:

- для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах необхідними є, зокрема,: копія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна.

- для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб: накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж.

Тобто товарно-транспортна накладна є доказом транспортування товару лише у разі надання юридично особою чи фізичною-особою підприємцем транспортних послуг іншим суб'єктам господарювання.

При перевезенні товару юридичною особою або фізичною особою-підприємцем без залучення суб'єкту господарювання, який надає транспортні послуги, вимагається лише наявність документів, які б підтверджували право власності на вантаж.

За таких обставин посилання скаржника на недоліки у ТТН є безпідставними.

Щодо доводів відповідача про неможливість здійснення перевезення придбаної позивачем кількості ТМЦ власним вантажним транспортом, які ґрунтуються на підрахунках податкового органу, за якими (з огляду на відстань від м.Дніпро до м.Києва), відповідач дійшов висновку, що за один день один і той же автомобіль міг фактично (фізично) виконати лише один рейс, оскільки час необхідний для подолання відстані Дніпро-Київ в одну сторону без врахування навантаження та розвантаження, оформлення документів, зупинок складає у середньому 7 годин, то вказані обрахунки (без надання доказової бази) є лише припущенням податкового органу, в той час, як за приписами п.5 р.ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Мін'юсті України 26.10.2015 за №1300/27745, в акті перевірки відображаються лише факти порушень, а не припущення щодо їх наявності.

Стосовно доводів скаржника про ненадання позивачем до перевірки посвідчення виробника, сертифікатів відповідності або інших документів якості (відповідності) придбаних Товариством панелей перекриття, які підлягають обов'язковій сертифікації згідно з Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 28 від 01.02.2005 «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.05.2005 за № 466/10746, колегія суддів зазначає, що, по-перше, з положень ч.2 ст.662 ЦК України вбачається, що обов'язок по передачі сертифікату покладено на продавця, яким позивач у вищевказаних операціях не являється; по-друге, податковим органом не наведено правову норму, яка приписує платникам податків зберігати копії сертифікатів для документального підтвердження показників податкового обліку.

Стосовно доводів скаржника про відсутність підтвердження використання ТОВ "КЗ "Енергопром" придбаних у ТОВ «Альфа-Торг» ТМЦ у власній господарській діяльності Товариства, колегія суддів зазначає, що за поясненнями позивача панелі перекриття придбані з метою подальшого використання для ремонту кабельних цехів.

При цьому як вбачається з вищенаведених положень п.198.3 ст.198 ПК України законодавець не ставить право платника податків на нарахування податкового кредиту від того, чи почали використовуватись придбані товари в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

Щодо доводів скаржника про отримання податкової інформації відносно контрагента позивача - ТОВ «Альфа-Торг», відповідно до якої оптова торгівля залізобетонними виробами жодним чином не відповідає переліку видів діяльності, які визначені ТОВ «Альфа - Торг» в статуті, то такі доводи не підтверджені відповідачем належними доказами, а тому не приймаються колегією суддів до уваги.

Доводи скаржника про аналіз даних Реєстру податкових накладних, згідно з яким у періоді, що перевірявся ТОВ «Альфа-Торг» не придбавало панелі перекриття та складові (цемент, щебінь, арматуру, пісок), які необхідні для виробництва вищезазначених панелів перекриття, тобто ТОВ «Альфа-Торг» фактично не могло бути виробником панелів перекриття, колегією суддів також до уваги не приймаються, оскільки аналіз операцій з придбання контрагента позивача за період, що перевірявся, не виключають можливості придбання ТОВ «Альфа-Торг» панелей перекриття у попередні періоди, які податківцями не досліджувались.

Стосовно доводів про відсутність матеріальних та трудових ресурсів у ТОВ «Альфа-Торг» колегія суддів зазначає, що такі доводи скаржника могли б слугувати підставою для висновку про нереальність вищевказаної господарської операції лише у разі декларування сторонами договору постачання позивачу від ТОВ «Альфа-Торг» панелей перекриття власного виробництва. Проте, таких умов ані вищезазначений договір, ані інші первинні документи, ані пояснення позивача не містять.

Тобто посилання податкового органу на відсутність у підприємства-контрагента умов необхідних для здійснення господарської операції, само по собі не свідчить про нереальність таких операцій, адже підприємство-постачальник може здійснювати реальні торговельні операції та не обов'язково має бути виробником послуги (робіт) і за відсутності дослідження первинних документів підприємства-контрагента висновки про нереальність господарських операцій, обґрунтовані відсутністю трудових та матеріальних ресурсів такого підприємства є передчасними.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника на аналіз ланцюга постачання товарів, згідно з яким ТОВ «КЗ Енергопром» при виборі контрагента не дослідив ділову репутацію, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (обладнання, персоналу і т. п.), оскільки скаржником не наведено правову норму, яка б встановлювала обов'язок платника податків збирати та досліджувати зазначені відомості відносно потенційного контрагента, що свідчить про відсутність порушення позивачем чинного законодавства у даному випадку.

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент по ланцюгу постачання, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним товариством було одержання позивачем податкової вигоди, тому твердження скаржника про те, що ТОВ "КЗ "Енергопром" являється вигодонабувачем ТОВ «Альфа-Торг» є недоведеним.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість задоволення судом першої інстанції позовних вимог Товариства про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ № від 12.07.2016, яким Товариству збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на загальну суму 359 589 грн., з яких: 239 726 грн. - за основним платежем, 119 863 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а. с.50).

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведені скаржником доводи не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, а тому не можуть слугувати підставою для скасування спірної постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. у справі № 804/5972/16 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. у справі № 804/5972/16 - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 933 (п'ять тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 22 коп.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко