Справа № 154/1102/17
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Столярчук Т.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови серії АР № 187121 від 30 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасувати постанову серії АР № 187121 від 30 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позов мотивовано тим, що 30 березня 2017 року інспектором СРПП Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що він нібито керуючи транспортним засобом марки «Сітроен Джампер», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Левінцова у місті Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області здійснив зупинку ближче 10 метрів від прилеглої території, чим порушив підпункт «и» п.15.9 Правил дорожнього руху України. Однак з даною постановою він не згідний та вважає її незаконною і такою, що винесена всупереч чинному законодавству, так як жодного адміністративного правопорушення він не вчиняв.

Як ствердив позивач у заяві, 30 березня 2017 року близько 08 год. 40 хв., рухаючись в напрямку пункту пропуску через державний кордон України до ОСОБА_3 «Устилуг» вулицею Левінцова у місті Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області на власному автомобілі марки «Сітроен Джампер», реєстраційний номер НОМЕР_1, разом із пасажирами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, він ситуативно потрапив до черги автомобілів, яка склалась перед в?їздом до сервісної зони зазначеного митно-пропускного пункту. Під час поступового руху у черзі його автомобіль безпричинно зупинили поліцейські, які у грубій формі вказали позивачу розвернути автомобіль та слідувати у зворотному напрямку. При цьому, на думку позивача така вимога поліцейських була безпідставною, не аргументованою, а також супроводжувалась нецензурною лайкою та погрозами позбавлення волі та посвідчення водія. У зв?язку із відмовою позивача виконати таку вимогу поліцейських, ними було складено вищеописану постанову про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Не погодившись із змістом постанови, позивач відмовився від ознайомлення та підписання.

Вважає, що оскільки будь-яких порушень правил дорожнього руху він не вчиняв, тому дана постанова є незаконною, а тому просить її скасувати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а також додав, що дійсно рухаючись власним транспортним засобом у автомобільній черзі на вимогу поліцейських на незначний проміжок часу зупинився. Вказана зупинка була вимушеною, оскільки була здійснена на вимогу поліцейських, та тривала близько 5 хвилин. При цьому усі автомобілі, які слідували за його транспортним засобом у черзі, у зв?язку із зупинкою його автомобіля поліцейськими, також вимушено зупинились. В подальшому, через виниклу суперечку з поліцейськими, позивач з?їхав з дороги та зупинив свій автомобіль на стоянці, що знаходилась поруч. Крім того, позивач вважає, що його вина не підтверджена належними доказами, оскільки є лише припущенням інспектора. Свідками цієї події була значна кількість людей, що знаходились у черзі, при цьому поліцейськими не відібрано пояснення в жодного з них, навіть пасажирів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які категорично не погоджувалися із рішенням поліцейських та на місці надавали усні заперечення і зауваження поліцейським.

Відповідач поліцейський СРПП Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_2 вважав, що позов не підлягає задоволенню. Зазначив, що ним було виявлено порушення Правил дорожнього руху, тому виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою наклав штраф на позивача. Вважав свої дії законними. Додатково пояснив, що причиною зупинки автомобіля позивача було те, що його не було зареєстровано у черзі, а тому він підлягав поверненню до сервісної зони митно-пропускного пункту «Устилуг» для реєстрації у черзі.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 30 березня 2017 року постановою № АР №187121 від 30.03.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

З постанови поліцейського СРПП Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2017 року серії № АР №187121 встановлено, що 30.03.2017 року близько 08 год. 40 хв. у місті Устилуг по вулиці Левінцова, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку ближче 10 метрів від прилеглої території, чим порушив підпункт "и" п. 15.9 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Від підписання зазначеної постанови ОСОБА_1 відмовився. Копія постанови на місці ОСОБА_1 вручена не була, а її надіслано рекомендованим листом за вихідним номером 4570 від 04 квітня 2017 року.

За клопотаннями сторін у судовому засіданні були допитані свідки пасажири, що слідували у автомобілі 30 березня 2017 року разом із позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також поліцейський СРПП Володимир Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 Додатково позивачем та відповідачем були долучені до справи, складені ними схеми ймовірного порушення Правил дорожнього руху з доданими до них фототаблицями.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили пояснення ОСОБА_1 та показали, що дійсно вони 30 березня 2017 року слідували у автомобільній черзі на транспортному засобі позивача по вулиці Левінцова у місті Устилуг в напрямку пункту пропуску через державний кордон України до республіки ОСОБА_3. Неподалік в?їзду до пункту пропуску автомобіль позивача було зупинено поліцейськими, і за цю зупинку, яка на думку поліцейських була з порушенням Правил дорожнього руху, щодо ОСОБА_1 було складено постанову про вчинення ним адміністративного правопорушення. У своїх показаннях свідки підтвердили, що зупинка була у черзі автомобілів, короткотерміновою та на вимогу поліцейських, а складення самої постанови та суперечка з поліцейськими вже тривала в іншому місці, а саме на стоянці, після того, як ОСОБА_1 з?їхав з дороги.

В той же час, допитаний як свідок поліцейський СРПП Володимир Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6, підтвердив пояснення відповідача ОСОБА_2 та ствердив, що дійсно позивач зупинив свій автомобіль 30 березня 2017 року у недозволеному місці, а саме на відстані ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території на вулиці Левінцова у місті Устилуг, у зв?язку з чим його напарником ОСОБА_2 було винесено щодо ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 69 КАС України відносить до доказів пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд виходить з положень ч.2 ст 71 КАС України в тім, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні відповідач не представив суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Норма є бланкетна, відсилає до Правил дорожнього руху України. Підпунктом «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху визначено, що зупинка забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо у місці виїзду.

Згідно пункту 1 Правил, прилегла територія це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Оглядом долучених до справи фототаблиць та поясненнями сторін встановлено, що дійсно місцем події є виїздом з прилеглих територій, хоч фактично поліцейськими СРПП при складенні постанови серії АР 187121 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вимірювань не проводилось, тому зазначена у постанові відстань «ближче 10 метрів» може трактуватися лише як припущення, що є неприпустимим при винесенні процесуальних рішень у справах про адміністративне правопорушення.

В той же час, згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху, зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху. У відповідності до п.2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил,

Як встановлено в судовому засіданні поясненнями позивача та допитаних свідків, зупинка автомобіля ОСОБА_1 була у черзі автомобілів, які фактично стояли, створюючи перешкоду для подальшого руху автомобілю ОСОБА_1, короткотерміновою та на вимогу поліцейських, а за таких обставин була вимушеною, а тому не може розглядатися в розрізі тлумачення Правил дорожнього руху як протиправна.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об?єктивне з?ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Враховуючи, що сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а інші належні докази відсутні, суддя, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху. Оскільки інших доказів вчинення правопорушення суб'єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП не може бути здійснено на підставі неналежних доказів його вини.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими; не було опитано відповідачем свідків, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справ, передбачених ст. 268 КУпАП України, інспектором поліції порушено вимоги ст. 36, 278, 279 КУпАП.

Відповідно до ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є законними, та підлягають задоволенню, оскільки безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП підтверджується наданими суду доказами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пропущено строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення з поважних причин, оскільки постанову в справі про адміністративне правопорушення від 30 березня 2017 року позивачу було скеровано засобами поштового зв"язку лише 04 квітня 2017 року.

За таких обставин суд вважає, що строк на оскарження даної постанови позивачем пропущено з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 161, 163 КАС України, на підставі 69, 70, 71, 86, 162, 171-2 КАС України, ст.ст. 122, 251, 252, 258, 289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови серії АР № 187121 від 30 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - задовольнити.

Постанову серії АР № 187121 від 30 березня 2017 року про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - визнати незаконною та скасувати.

На постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили відповідно до положень ч 3 ст.254 КАС.

Повний текст постанови складено 18.05.2017 року.

Головуючий суддя: /--/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер