Справа № 820/1540/17
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 травня 2017 р. № 820/1540/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Панова М.М.

за участю:

секретаря судового засідання - Андрієць М.О.,

представник позивача - ОСОБА_1;

представник відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 Тхі Мінь
до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області
пропро скасування рішення викладеного у формі висновку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 Тхі Мінь, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд скасувати Рішення викладене у формі висновку від 29.12.2017р. Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні щодо ОСОБА_3 Тхі Мінь 25.12.1966р.н.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 01 квітня 2017 року він звернувся до Головного управління ДМС України в Харківській області з заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні ІН081818 від 13.10.2014р. у звязку з непридатністю останньої до подальшого використання. На що ГУ ДМС України в Харківській області надав відповідь листом №04/1-5618 від 06.04.2017р., в якому зазначив, що рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 29.12.2014р. посвідку на постійне проживання в Україні ОСОБА_3 Тхі Мінь скасовано на підставі п. 12 Закону України "Про імміграцію". Дане рішення Позивач вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

13.10.2014 на виконання постанови Харківського адміністративного суду по справі №820/13167/14 від 01.08.2014 громадянка СРВ ОСОБА_3 Тхі Мінь, ІНФОРМАЦІЯ_1, була документована посвідкою на постійне проживання серії ІН № 081818, у звязку із досягненням 45-річного віку, на підставі раніше виданої посвідки на постійне проживання серії ХР № 13134 від 28.04.2005.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2017р. ОСОБА_3 Тхі Мінь звернулася до Головного управління ДМС України в Харківській області з заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні №081818 від 13.10.2014р. у звязку непридатністю останньої до подальшого використання.

На зазначену заяву ГУ ДМС України в Харківській області надав відповідь Листом № 04/1-5618 від 06.04.2017р., в якому зазначив, що своїм рішенням від 29.12.2014р. посвідку на постійне проживання в Україні ОСОБА_3 Тхі Мінь скасувано на підставі п. 12 ЗУ «Про згміграцію».

ОСОБА_3 Тхі Мінь прибула в Україну за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_4 та Урядом СРСР про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 02 квітня 1981 року, що підтверджується довідкою, яка наявна в матеріалах особової справи. Справжність цієї довідки Відповідачем не заперечується і не піддається сумніву, факт навчання Позивача теж не піддається сумніву.

Посвідку на постійне проживання іноземцю ОСОБА_3 Тхі Мінь Відповідач видав відповідно до п. 4 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», оскільки підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію - не виявлено.

Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Нормативно-правовими актами, що регулюють правовідносини щодо видачі посвідки на постійне проживання та скасування дозволу на імміграцію є Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001р. № 2491-III та Постанова Кабінету Міністрів України «Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» №251 від 28.03.2012р.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 Закону №2491-ІІІ органи СГІРФО не мають права приймати рішення про скасування посвідки на постійне проживання, а тільки рішення щодо скасування дозволу на імміграцію при наявності підстав зазначених з ст. 12 Закону №2491-ІІІ, а потім на підставі даного рішення про скасування дозволу :-:а імміграцію вилучається вже посвідка на постійне проживання.

Згідно з ст. 13 Закону №2491-ІІІ орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживанням особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 6 Закону України « Про імміграцію» від 07.06.2001р. №2491- III спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкуванні йому органи приймають рішення про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» від 28.03.2012р. №251 департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний терміни подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Дозвіл на імміграцію позивач має на підставі п. 4 Розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001р. №2491-ІІІ відповідно до якого дозвіл на імміграцію в Україні мають іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом СРВ та Урядом СРСР про направлення «Про направлення і прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організації СРСР» від 02.04.1981 року.

Згідно з Постановою КМУ «Про затвердження Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання» від 26.12.2002р. №1983р. відповідно до вступної частини постанова видана на виконання ст. 5 Закону України «Про імміграцію», яка була видана з прострочкою встановленого терміну понад 1 рік 2 місяці. З цих підстав строки зазначені в Прикінцевих положеннях Закону України «Про імміграцію» для подання заяв про документування були продовжені до 26.06.2003р. протягом шести місяців з дня прийняття Постанови КМУ № 1983.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

- з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

- іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

- дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

- це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

- іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- в інших випадках, передбачених законами України.

Суд вважає, що у відповідності до наведеного немає жодних правових підстав, за яких громадянці ОСОБА_3 Тхі Мінь може бути скасовано дозвіл на імміграцію.

Рішення Відповідача позбавляє Позивачку права на постійне проживання в Україні та порушує її права і законні інтереси, як іноземця, оскільки змушує її виїхати з України.

Відповідно до ст.ст. 26, 55 Конституції України та ст.ст. 2, 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. № 3773-У1 іноземці та особи без громадянства мають право на звернення до суду та до інших державних органів влади для захисту їх особистих, майнових та інших прав.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011р. № 405, ДМС України відповідно до покладених на неї завдань здійснює оформлення і видачу іноземцям та особам без громадянства запрошень для вїзду в Україну, документів для тимчасового перебування або постійного проживання в Україні, а також виїзду за межі, вилучає ці документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства відмітки про заборону вїзду в Україну в передбачених законодавством випадках.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що рішення, викладене у формі висновку від 29.12.2014р. Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянці ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Мінь, 25.12.1966р.н. прийнято всупереч вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Як встановлено приписами ст. 19 Конституції України відповідач - суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 Тхі Мінь в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 Тхі Мінь до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській облас про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення, викладене у формі висновку від 29.12.2014р. Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянці ОСОБА_4 ОСОБА_3 Тхі Мінь, 25.12.1966р.н.

Стягнути на користь ОСОБА_3 Тхі Мінь (61054, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, 24, м. Харків, 61057, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 19 травня 2017 року.

Суддя М.М.Панов