Справа № 2-а-7704/10/1570
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2011 р.Справа № 2-а-7704/10/1570

Категорія:9,2,1Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О.М.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Іллічівську на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «ОСОБА_1 Р»до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську про визнання нечинним рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за не ведення обліку товарних запасів та про його скасування в даній частині, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2010 року приватне підприємство «ОСОБА_1 Р»(надалі ПП «ОСОБА_1 Р», позивач) звернулося з позовом до Одеського окружного адміністративного суду, в якому з урахуванням уточнень, просило визнати рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську (надалі - ДПІ у м. Іллічівську, відповідач) про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 липня 2010 року № НОМЕР_1 частково нечинним, скасувавши його в частині застосування штрафних санкцій за порушення пункту 12 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95 - ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(надалі Закон №265/95 ВР) у сумі 22 278, 50 грн.

В обґрунтування позивач зазначив, що він належним чином виконував вимоги щодо введення обліку товарних запасів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення ДПІ у м. Іллічівську про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 липня 2010 року № в частині нарахування штрафних санкцій за порушення пункту 12 ст. 3 Закону №265/95 у сумі 22 278, 50 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем не доведений факт правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення пункту 12 ст. 3 Закону №265/95.

Не погоджуючись із судовим рішенням ДПІ у м. Іллічівську подала апеляційну скаргу в якій, ставиться питання про скасування судового рішення у звязку з порушенням норм матеріального права.

Апелянт просить ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляції, просила рішення суду залишити без змін.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що Одеським окружним адміністративним судом дотримано вищезазначених вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ДПА в Одеській області проведена перевірка контролю за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки та наявності торгових патентів та ліцензій господарської одиниці-крамниці, яка належить ПП «ОСОБА_1 Р»та розташована за адресою: 68000, Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Леніна, буд. 35.

Перевіркою встановлено порушення п.6, п.9, п.12, п.13 ст.3 Закону №265/95 та прийнято рішення від 08 липня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування до ПП «ОСОБА_1 Р»штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 24 807,80 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги вважав, що результати перевірки податкового органу щодо порушення позивачем п.12 ст.3 Закону №265/95 не відповідають обставинам справи та не підтверджені жодними доказами.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду зроблений на підставі повного та всебічного аналізу доказів, що містяться в матеріалах справи та з додержанням вимог Закону №265/95.

Так, пунктом 12 статті 3 та статтею 21 Закону №265/95 передбачена відповідальність субєктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання у вигляді застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 6 Закону №265/95 облік товарних запасів фізичною особою суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, встановленому чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) у порядку, встановленому відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. При цьому, обов'язок з ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування.

Статтею 4 Указу Президента України №727/98 від 3 липня 1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»визначено, що форма Книги обліку доходів і витрат, які підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, а також порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюється ДПА України.

Порядок ведення Книги обліку доходів та витрат субєктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) (форма № 10), затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1269.

Для платника єдиного податку юридичної особи форма та порядок ведення Книги обліку доходів і витрат визначено Наказом Державної податкової адміністрації України від 13.10.1998 року № 477, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 1998 року за № 689/3129 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат суб'єкта малого підприємництва - юридичної особи та Порядку її ведення»(надалі Порядок).

Згідно п.1 вказаного Порядку, суб'єкти малого підприємництва - юридичні особи, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат в якій, у хронологічній послідовності на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді.

Відповідно до п. 11 вказаного Порядку, книга обліку доходів і витрат повинна бути прошнурована та мати пронумеровані сторінки. На останній сторінці вказується кількість сторінок, що є в Книзі, запис про це завіряється підписом керівника, печаткою суб'єкта малого підприємництва та печаткою органу державної податкової служби, де зареєстрований суб'єкт малого підприємництва.

Суд першої інстанції оглянув у судовому засіданні книгу обліку доходів та витрат позивача та встановив, що книга пронумерована, прошнурована на 50-ти аркушах, та зареєстрована в ДПІ у м. Іллічівську 05 листопада 2009 року.

Крім того, в неї містяться всі записи, які передбачені Порядком.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(далі - Закон № 996), фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим видом обліку підприємства.

Частина 1 статті 9 Закону № 996 визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

До документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей та на підставі яких оприбутковується товар, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських регістрів.

Так, в підтвердження ведення відповідного обліку, позивачем було надано до суду першої інстанції відповідні товарно-транспортні накладні на товари за період травень-червень 2010 року, видаткові накладні за період травень-червень 2010 року, а також товарний звіт за період з 01 травня 2010 року по 31 травня 2010 року (т.1, а.с.128-250; т.2, а.с.1-167).

Суд правомірно дослідив дані докази, так як посадови особи ДПІ у м. Іллічівську в процесі перевірки не виявили бажання перевірити первинну бухгалтерську документацію, яка достовірно підтверджує оприбуткування та облік товарних запасів підприємства.

Зазначений факт підтверджується наявної в матеріалах справи копії пояснень директора підприємства ОСОБА_1 від 17 червня 2010 року, а також представником відповідача - ОСОБА_2, який безпосередньо проводив перевірку позивача.

Із постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 09 серпня 2010 року про притягнення директора підприємства «ОСОБА_1 Р»до адміністративної відповідальності ст.155-1 Кодексу про адміністративні правопорушення вбачається, що відсутні докази, які б свідчили про наявність порушень з боку ПП «ОСОБА_1 Р»п. 12 ст. 3 Закону №265/95, а із акту перевірки неможливо встановити, який саме товар не був облікований ПП «ОСОБА_1 Р»за місцем реалізації, у звязку з чим, судом був зроблений висновок про те, що в діях посадової особи підприємства відсутні ознаки правопорушення.

На підставі встановлених фактичних обставин справи, судом першої інстанції був зроблений правильний висновок про те, що відповідачем не доведено факт правомірності прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 липня 2010 року № НОМЕР_1 в частині порушення пункту 12 ст. 3 Закону №265/95 у сумі 22278,50 грн.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Іллічівську - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «ОСОБА_1 Р» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську про визнання нечинним рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за не ведення обліку товарних запасів та про його скасування в даній частині залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова