Справа № 585/1427/17
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/1427/17
Номер провадження 2-а/585/33/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області В.О. Шульга, розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Роменського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії та зобов`язання призначити дострокову пенсію за віком, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Роменського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області і прохає суд визнати протиправною відмову Роменського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області у призначенні їй, ОСОБА_1 , дострокової пенсії за віком; зобов`язати відповідача призначити їй, ОСОБА_1 , дострокову пенсію за віком з 22 березня 2015 року відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким позивач перебувала у шлюбі з 25 листопада 1984 року. Згідно довідки Роменського об`єднаного міського військового комісаріату від 13.03.2001 року № 4/84, довідки центрального архіву Міністерства оборони України від 28.02.1993 року № 51/1633 та довідки військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 1987 року №173/12 ОСОБА_2 був призваний на спеціальні збори та в складі військової частини НОМЕР_1 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1987р. по 23.06.1987 рік, тобто був військовозобов`язаним. Відповідно до Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 12.07.2011 року № 4277-0310 захворювання, яке привело до смерті її чоловіка, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 22.03.2017 року позивач звернулася до Роменського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області із заявою про призначення їй пенсії і зменшення пенсійного віку відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки досягла на той час 52-річного віку, а її страховий стаж становить більше 20 років. Управління ПФУ повідомленням від 30 березня 2017 року № 1871/03-18 відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, посилаючись на те, що її чоловік не мав статусу військовослужбовця, а мав статус військовозобов`язаного, який перебував на військових зборах, а отже підстав для призначення дострокової пенсії за віком відповідно норм п. 3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає. З відмовою у призначенні пенсії позивач не погоджується, з огляду на вимоги абзацу 6 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 16 вказаного закону, ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 5, 6, 7-9 Закону СРСР від 12 липня 1967 року № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок» (зі змінами внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17.12.1980 року №3535-Х, який діяв у період перебування ОСОБА_2 на військових зборах), ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України», п.п.3 п.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Також посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 01.03.2016 року в справі № 21-1887а15.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Представник позивача за угодою про надання правових послуг від 13.04.2017 року адвокат Менько Д.Д. подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його та його довірителя відсутності, позовні вимоги підтримують і прохають їх задовольнити, оскільки вони ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України в справі № 21-1887а15.

Відповідач - Роменське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області явку представника в судове засідання не забезпечило. У письмовому запереченні на позов управління прохає у задоволенні адміністративного позову відмовити, розгляд справи провести без участі представника управління. В обгрунтування заявлених вимог посилається на вимоги п.1 ч.1 ст.45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в частині того, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, ч.2 ст. 99 КАСУ, зазначаючи, що позивач звернулася до управління із заявою про призначення пенсії 22.03.2017 року, тому вважає, що вимоги щодо призначення дострокової пенсії за віком з 22.03.2015 є безпідставними. Також зазначає, що позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В обгрунтування прийнятого управлінням рішення про відмову у призначенні такої пенсії, посилається на вимоги п.9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок», який розмежовує поняття військовослужбовець та військовозобов`язаний.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Судом встановлено, що 25 листопада 1984 року у Василівській сільській раді Роменського району Сумської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини ОСОБА_4 , актовий запис № 7. Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 8).

З Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 12.07.2011 року № 4277-0310 вбачається, що захворювання, яке привело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 9).

З довідки Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області № 430 від 12.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 по день смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , інваліда війни 1 групи, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала разом та знаходилася на повному його утриманні до дня його смерті. Після смерті чоловіка в повторний шлюб не вступала (а.с. 10).

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.09.2011 року вбачається, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с. 14).

30 березня 2017 року за Вих. № 1871/03-18 Роменське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області повідомило ОСОБА_1 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до заяви № 732 від 22.03.2017 року. При цьому вказано, що відповідно п. 3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок. Правовий статус військовослужбовців визначається відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», згідно з яким військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу, а військовозобов`язаними -особи, які перебувають у запасі. Вищеназваним законом визначені такі види військової служби: строкова служба, військова служба за контрактом, військова служба за призовом осіб офіцерського складу та кадрова військова служба осіб офіцерського складу. Згідно до довідки Роменського об`єднаного міського військового комісаріату від 13.03.2001 року №4/84, довідки центрального архіву Міністерства оборони України від 28.02.1993 року № 51/1633 та довідки військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 1987 року №173/12 чоловік заявниці ОСОБА_2 був призваний на спеціальні збори та в складі військової частини НОМЕР_1 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1987р. по 23.06.1987 рік, тобто був військовозобов`язаним. Отже, враховуючи вищевикладене, підстав для призначення дострокової пенсії за віком відповідно норм п. 3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає (а.с. 13).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ визначено Законом України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, інваліда війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, інваліда війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Як вбачається, з матеріалів справи, єдиною підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за її заявою від 22.03.2017 року є те, що померлий ОСОБА_2 не мав статусу військовослужбовця, а мав статус військовозобов`язаного, який перебував на військових зборах.
Суд враховує, що за правилами статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 19861987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 19881990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
При цьому згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
У період перебування ОСОБА_2 на військових зборах діяв Закон СРСР від 12 липня 1967 року № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок».
Відповідно до статей 5, 6 цього Закону (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року № 3535-Х) військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, військовозобов`язаними.
За правилами статей 79 цього Закону військовослужбовці і військовозобов`язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання.
Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
За правилами частини першої статті 16 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України» держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.
Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (підпункт 3 пункту 1 статті 3 цього Закону).
Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.
Зазначене вище кореспондується зі статтею 10 Закону України № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з якою до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Можливість отримання пільги, передбаченої абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.
Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.03.2016 року №21-1887а15.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач, відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком з 22 березня 2017 року відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», діяв з порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції України.

Що стосується позовних вимог про призначення дострокової пенсії за віком з 22 березня 2015 року, суд враховує наступне.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог з 22 травня 2015 року по 21 березня 2017 року, оскільки позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача в цей період з відповідною заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». А відтак в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 10-12, 71, ч.6 ст. 128, 158-163, 167, 186 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії та зобов`язання призначити дострокову пенсію за віком задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Роменського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком з 22 березня 2017 року

Зобов`язати Роменське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком з 22 березня 2017 року відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, і набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.
Суддя: підпис ....

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга