Справа № 129/2275/16-а
Суддя: Бондар О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 129/2275/16-а
Провадження по справі № 2-а/129/9/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої Бондар О.В.,

за участю секретаря Килівник Ю.С.,

представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача Бардецької Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

Встановив:

19.08.2017 р. до суду подано цей позов, в якому позивач просить визнати протиправними дії відповідача по невиплаті ОСОБА_4 пенсії за період із жовтня 2013 року по час звернення до суду, зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_4 пенсію з жовтня 2013 року по 19.08.2016 року - день звернення до суду, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та продовжувати виплачувати в подальшому шляхом здійснення перерахунку на рахунок, відкритий у ВАТ «Державний ощадний банк України» № 97147 (установа банку № 10001/0101 Гайсин), вирішити питання про судові витрати. Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_4 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області), з 1996 року отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; з 1.10.2013 року відповідач припинив виплату їй пенсії без повідомлення на те законних підстав; позивачка тимчасово перебуває за кордоном, з реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_1, не знята, документу для виїзду на постійне місце проживання за кордон не має, вважає дії відповідача непрамовірними, особисто із письмовою заявою зверталася до відповідача 9.06.2016 року із проханням видати їй через її представника ОСОБА_1 рішення про припинення виплати пенсії з 1.10.2013 року та поновити виплату пенсії їй, як громадянці України, проте по її заяві відповідачем рішення не прийнято.

В частині вимог про нарахування компенсації по втраті частини доходів - невиплаченої за минулий час пенсії позов залишено без розгляду за заявою представника позивача.

В поданій до суду заяві позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю, просила розглянути їх у її відсутність, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача вважала оскаржувані дії правомірними, оскільки вважає, що ОСОБА_4 виїхала на постійне місце проживання за кордон і у відповідності до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія їй не може виплачуватися, оскільки інше не передбачено договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, правові акти на врегулювання порядку виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, в Україні не прийняті, то за зазначених обставин в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

З'ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовільнити повністю з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області), з 1996 року отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; з 1.10.2013 року відповідач припинив виплату їй пенсії відповідно до атестата про зняття з обліку № НОМЕР_1, причина припинення виплати пенсії - до з`ясування, виплачено пенсію по 30.09.2013 року; після припинення виплати пенсії відповідач звертався із запитом до управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про те, чи виїжджала на постійне місце проживання за кордон ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.нар., зареєстрована в АДРЕСА_1, на що 12.11.2013 року ГУ ПФУ у Вінницькій області отримало відповідь про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.нар., до УДМС України з метою оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання за кордон, не зверталася, зареєстрована за адресою: в АДРЕСА_1. 9.06.2016 року відповідач отримав письмову заяву ОСОБА_4 з вимогою відновити їй, громадянці України, виплату пенсії, проте відповідачем пенсія з 1.10.2013 року ОСОБА_4 не виплачується.

Зазначені правовідносини регулюються:

- ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

2. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону;

- за ч.2 ст. 46 цього ж Закону, згідно з якою нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

- ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, за якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право на пенсійне забезпечення в Україні гарантовано, тому за встановлених в справі обставин ОСОБА_4 має законне сподівання на отримання пенсії, тобто коштів, які є також майном в розумінні Конвенції, практики ЄСПЛ та національного законодавства, тому дані правовідносини підпадають під дію ст.1 Першого Протоколу Конвенції.

- ст. 14 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою (Рішення ЄСПЛ у справі «Пічкур проти України» 7.02.2014 р.).

Оскільки, ОСОБА_4 отримала право ОСОБА_4 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області), з 1996 року отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 1.10.2013 року відповідач припинив виплату їй пенсії відповідно до атестата про зняття з обліку № НОМЕР_1, причина припинення виплати пенсії - до з`ясування, виплачено пенсію по 30.09.2013 року, після отриманої на постійне місце проживання за кордон ОСОБА_4 не виїзжала, 12.11.2013 року відповідачем на його запит до УДМС України отримано офіційну інформацію про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.нар., до УДМС України з метою оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання за кордон, не зверталася, зареєстрована за адресою: в АДРЕСА_1, проте відповідачем виплата пенсії ОСОБА_4, яка є громадянкою України, зареєстрована за адресою: в АДРЕСА_1, на постійне місце проживання за кордон не виїжджала, протиправно припинена, після звернення ОСОБА_4 з письмовою заявою до відповідача з проханням відновити виплату пенсії, виплата пенсії не відновлена, то з метою захисту порушеного права ОСОБА_4 на отримання пенсії та мирне володіння цими коштами, необхідно визнати протиправними дії відповідача по припиненню виплати ОСОБА_4 пенсії з 1.10. 2013 року, оформлене у виді атестату № НОМЕР_1, зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_4 пенсію з жовтня 2013 року по 19.08.2016 року - день звернення до суду.

Заперечення відповідача суд до уваги не бере, через їх спростування зазначеними вище доводами суду, крім того, відповідач помилково вважає ОСОБА_4 особою, яка постійно проживає за кордоном і застосовує щодо виплати їй пенсії норми законів, які регулюють порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали з України на постійне місце проживання за кордон.

Законом України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судових витрат, тому судовий збір з відповідача не стягується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 11, 70, 71, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

Постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області по припиненню виплати ОСОБА_4 пенсії з 1 жовтня 2013 року, оформлені у виді атестату № НОМЕР_1.

Зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсію з 1 жовтня 2013 року по 19.08.2016 року, на її рахунок, відкритий у ВАТ «Державний ощадний банк України» № 97147 (установа банку № 10001/0101 Гайсин).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів через Гайсинський районний суд до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: