Справа № 381/385/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/385/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Чернишов Є.Ю.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Фастові Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Фастові Київської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Фастові Київської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо утримання з його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, інваліда війни податку на доходи фізичних осіб за період з грудня 2015 року;

- зобов'язання відповідача виплачувати позивачу як судді у відставці, інваліду війни довічне грошове утримання без оподаткування будь-якої його частини, застосувавши Закон України «Про внесення змін до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб» від 17.07.2015 р. № 653-VIII, який набув чинності з 01.09.2015 р.;

- зобов'язання відповідача повернути позивачу як інваліду війни безпідставно утриману з його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суму податку на доходи фізичних осіб, починаючи з пенсійної виплати за грудень 2015 року.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є суддею у відставці, перебуває на обліку в УПФУ в м. Фастів та Фастівському районі і отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці.

Крім того, позивач має статус інваліда війни 3-ї групи та право на пільги, встановлені законодавством для даної категорії осіб.

З грудня 2015 року на підставі п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України відповідачем із щомісячного довічного грошового утримання позивача було розпочато утримання податку на доходи фізичних осіб.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що пенсія і щомісячне довічне грошове утримання є тотожними формами соціального забезпечення суддів у відставці та утримання із щомісячного довічного грошового утримання позивача, який має статус інваліда війни, податку на доходи фізичних осіб є порушенням його конституційних прав як судді у відставці.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2453-VI), «Про внесення змін до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб» від 17.07.2015 р. № 653-VIII (далі - Закон № 653-VIII), Податковим кодексом України (далі - ПК України), «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII (далі - Закон № 80-VIII), «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII (далі - Закон № 928-VIII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1, 2 ст. 141 Закону № 2453-VI закріплено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким внесено ряд змін до Податкового кодексу України та до Бюджетного кодексу України.

Підпунктами 162.1.1, 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України встановлено, що починаючи з 01 січня 2015 року платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як із джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.

Об'єктом оподаткування резидента, відповідно ст. 163 ПК України, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; - доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); - іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З 01.01.2015 р. згідно зі ст. 8 Закону № 80-VIII розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1218 грн. на місяць, а з 01.01.2016 р., відповідно до ст. 8 Закону № 928-VIII - 1378,00 грн.

Відповідно до пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом, у тому числі (але не виключно): е) сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

У рішенні від 14.12.2011 р. № 18-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

Таким чином, законодавством регламентовано право судді у відставці обрати вид соціального забезпечення, а саме: пенсію або довічне грошове утримання.

Водночас, з викладених правових норм вбачається, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб за ставкою 15% у розмірі, що перевищує три мінімальні заробітні плати, тобто у 2015 році - 3654,00 грн., а у 2016 році - 4134,00 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 грудня 2016 року по справі № 170/383/15-а.

При цьому, пенсія і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є різними формами соціального забезпечення осіб, мають різну правову природу і підстави для призначення.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. № 18-рп/2011.

Тож, закріплення у ПК України пільг щодо оподаткування пенсій інвалідів війни не є правовою підставою для звільнення від оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем як суддею у відставці було обрано вид соціального забезпечення - довічне грошове утримання, яке виплачується йому у розмірі, що перевищує три мінімальні заробітні плати, а отже, підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в порядку, визначеному в абзаці 1 підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що відповідач, здійснюючи відрахування податку на доходи фізичних осіб із щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема ст.ст. 164, 165 ПК України.

Доводи позивача про те, що він має статус інваліда війни, а тому на підставі абзацу 2 підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 ПК України отримуване ним довічне щомісячне грошове утримання не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, колегія суддів вважає не обґрунтованими і безпідставними, оскільки, як було встановлено вище, позивач скористався своїм правом на обрання з числа можливих видів соціального забезпечення саме щомісячного довічного грошового утримання, а в порядку абзацу 2 підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 ПК України від оподаткування звільняється лише пенсія, отримувана інвалідом війни, а не щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, який має статус інваліда війни.

Посилання позивача на те, що пенсія і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є тотожними поняттями, апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги з підстав, зазначених вище.

Твердження позивача про те, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не підлягає оподаткуванню, видаються голослівними і такими, що суперечать приписам абзацу 1 підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 ПК України.

Крім того, судова колегія відзначає, що вказана норма податкового законодавства є чинною та неконституційною не визнана, а тому, у даному випадку відсутні правові підстави стверджувати, що вона не підлягає застосуванню та/або нівелює право судді у відставці на достатнє матеріальне забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Фастові Київської області задовольнити, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Фастові Київської області - задовольнити.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Фастові Київської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 17 травня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Карпушова О.В.