Справа № 821/557/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/557/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Юдіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки) -

встановив:

06 квітня 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, ОДПІ) з позовними вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05 травня 2017 року просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Херсонській області № від 30.01.2017 р.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Херсонській області № від 30.01.2017 р.

- скасувати Рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Херсонській області № від 30.01.2017 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Херсонській області №Ф- від 30 січня 2017 року на суму 7269,62 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 За результатами перевірки складено акт №889/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 16.12.2016 року, на підставі висновків акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2017 року, податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2017 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 30.01.2017 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 30.01.2017 року. Позивач вважає, що при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) відповідач порушив вимоги ПК України, оскільки таке нарахування відбулось на підстав припущень перевіряючих про заниження позивачем оподатковуваного доходу на 20949,90 грн. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові, з урахуванням відповідної заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях на адміністративний позов від 04 травня 2017 року та на висновки акта перевірки №889/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 16.12.2016 року, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, cудом встановлено.

На підставі наказу ОДПІ про від 23.11.2016 року № 922, повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки від 23.11.2016 року №723/21-03-13-05 посадовою особою відповідача 07 грудня 2016 року (в акті перевірки зазначено 05 листопада 2016 року) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 рок, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014. За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування, вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013» від 16.12.2016 року №889/21-03-13-05/НОМЕР_1.

У висновках акту перевірки зазначено, що встановлено порушення:

- Ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за перевіряє мий період на суму 7269,62 грн;

- п.177.10 ст.177 ПК України - відсутня книга доходів і витрат за перевіряє мий період;

- пп.164.13 п.164.1 ст.164 ПК України - занижено загальний оподатковуваний дохід за 2013 рік на суму 22559,00 грн, що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 3142,38 грн.

При перевірці використані відомості, що містяться в інформаційних базах даних: ІС «Податковий блок», АІС «Облік платників податків» (ТАХ), АРМів «БЕСТ ЗВІТ», ЦБД ДРФО, тощо.

Відповідно до п.1.12 розділу І акту перевірки зустрічні перевірки з питань взаємодії суб'єкта підприємницької діяльності з іншими суб'єктами-контрагентами за період, що перевірявся не проводились.

Згідно з п.1.17 розділу І акту перевірки аналіз цін придбання та реалізації товарів не проводився.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення форми «Р», яким за порушення пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164 ПК України ФОП ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 3927,98 грн; податкове повідомлення-рішення форми «ПС», яким за порушення п.177.10 ст.177 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн; рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 726,96 грн; вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-001841305 від 30.01.2017 року на суму 7269,62 грн.

Податковий орган посилається на відсутність первинних документів у позивача, але в п.2.9 розділу ІІ акту перевірки зазначено, що перевіркою дотримання вимог законодавства щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі ограни, порушень не встановлено.

Податковим органом зроблено висновок про заниження позивачем оподатковуваного доходу в розмірі 20949,90 грн, такий висновок зроблено на підставі витягу з бази ДРФО (а.с.52).

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки), суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

В наказі ОДПІ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1)» №922 від 23.11.2016 року, а також в акті перевірки від 16.12.2016 року №889/21-03-13-05/НОМЕР_1 зазначено, що позапланова документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі пп.75.1.4 п.75.1 ст.75 ПК України, однак пп.75.1.4 п.75.1 ст.75 в ПК України відсутній.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Як зазначено у пункті 79.1 зазначеної вище статті, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

У підпункті 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.

У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Норми пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України направлені на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

Пункт 79.2 статті 79 доповнено абзацом другим згідно із Законом України від 24 травня 2012 року № 4834-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм» такого змісту: «Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки». Це доповнення не змінює регулювання, воно уточнює дійсний зміст попередньої норми.

Як буквальне тлумачення аналізованої норми, так і системне тлумачення приписів ПК України та КАС України виключають тлумачення, вказує, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 ПК необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

В будь якому разі, проведенню позапланової невиїзної перевірки обов'язково повинне передувати направлення на адресу позивача письмового запиту та отримання від нього письмових пояснень з копіями відповідних первинних документів. Порушення цієї процедури позбавляє перевірку ознак правомірності та призводить до відсутності наслідків такої перевірки.

Правовий висновок з цього питання сформульований Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 р. по справі № 21-425а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що обов'язковий запит на адресу позивача не направлявся, а позивач не надавав на адресу ОДПІ жодних первинних документів.

Така позиція підтверджується і податковим органом, оскільки в п.1.10 розділу І акту перевірки вказано, що при перевірці використано: свідоцтво про державну реєстрацію; Інформацію на ФОП отриману з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; службову записку відділу адміністрування доходів і зборів само зайнятих осіб. При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п.85.4 ст.85 ПК України).

Відповідач не направляв на адресу позивача жодних запитів, як не направляв таких запитів і до контрагентів позивача, а також не проводив жодних зустрічних звірок, обмежившись витягом в Інформаційної бази даних (а.с. 52), який не є належним письмовим доказом в розумінні КАС У0країни.

Представник позивача 11 травня 2017 року надав на адресу суду довідку ПАТ «Банк Національний кредит» №60.1-11/145 від 14.04.2014 року, за якою рух коштів по рахунку НОМЕР_2 (поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 зазначений в п.1.8 розділу І акту перевірки) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року склад 0,00 грн (а.с. 51).

За приписами частини 6 статті 71 КАС України якщо особа , яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду, суд вирішує справу на сонові наявних доказів.

Відповідно до ст.1087 Цивільного кодексу України, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Якщо інше не встановлено законом, то розрахунки між зазначеними особами можуть здійснюватися і готівкою. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців встановлюються Національним банком України.

Розрахунковий документ, відповідно до зазначеного Положення, це документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"(265/95-ВР), і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

В матеріалах справи відсутні будь-які розрахункові документи, які б прямо свідчили, що позивач отримав дохід у 2013 році.

Посилання відповідача на витяг з бази даних, як на доказ отримання позивачем доходу в 2013 році суд вважає помилковим з огляду на те, що відповідно до частини 4 статі 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як було зазначено вище, єдиним належним доказом підтвердження здійснення оплати за виконання господарської операції є розрахунковий документ.

Отже і доводити наявність такого юридичного факту необхідно шляхом надання до суду розрахункових документів від ПП Фірма «УКР-Маркет» на суму 1010,00 грн; ПП «Югспецохрана» на суму 999,50 грн та 9800,00 грн; ТОВ «Ніколаос» на суму 101,00 грн; Херсонської міської благодійної організації в сумі 39,40 грн.

Проте, на підтвердження своєї позиції, податковий орган не надав таких відомостей відносно контрагентів позивача.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що в акті перевірки зазначено про відсутність порушень при зберіганні позивачем первинних документів, отже такі первинні документи необхідно було врахувати при проведенні перевірки чого зроблено не було.

Відповідно до частини 1 статі 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Врахувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факт отримання позивачем доходу у 2013 році від контрагентів ПП Фірма «УКР-Маркет», ПП «Югспецохрана», ТОВ «Ніколаос», Херсонської міської благодійної організації.

За таких обставин спірні податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2017 року, податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2017 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 30.01.2017 року, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 30.01.2017 року не ґрунтуються на законі та підлягають скасуванню.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій Херсонської ОДПІ.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 18 травня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Херсонській області № від 30.01.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 3927,98 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Херсонській області № від 30.01.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 510 грн.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Херсонській області № від 30.01.2017 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 726,96 грн.

Визнати противною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Херсонській області №Ф- від 30.01.2017 року на суму 7269,62 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 640 грн, шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 22 травня 2017 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 10.1.