Справа № 820/426/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р. № 820/426/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Мєхтієва Д.Б. огли,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати проведення фактичної перевірки незаконною та скасувати наказ №1576 "Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства України".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач проводив перевірку за відсутності законодавчо передбачених підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та зазначив, що контролюючий орган діяв в межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством.

У судовому засіданні сторони підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Заслухавши доводи сторін по справі, розглянувши матеріали та дослідивши докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі п.п. 80.2.7, п. 80.2 ст. 80, ст. 82 Податкового кодексу України, начальником Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято направлення на проведення перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 18.11.2016 року № 1478, № 1479.

Вказані направлення були отримані ФОП ОСОБА_3 під підпис 18.11.2016 року.

У зв'язку з надходженням податкової інформації, щодо використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 керуючись п.п. 75.1.3, ст.75, 80.2.7, п. 80.2 ст. 80, ст. 82 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " від 08.07.2010 року № 2464-VI начальником Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято наказ «Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 № 1576 від 18.11.2016 року.

Копія Наказу № 1576 від 18.11.2016 року була вручена позивачу під підпис.

В подальшому, в період з18.11.2016 року по 27.11.2016 року, фахівцями Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було проведено фактичну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) в тому числі тим, яким установлено випробування за період з01.01.2016 року по 27.11.2016 року, результати якої оскладено акт від 28.11.2016 року № 4789/20-30-13-04/28826/8194.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, та надаючи оцінку позиціям сторін щодо правомірності прийняття оскаржуваного наказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Особливості проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 Податкового кодексу України .

Так, згідно із п.80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.7 п. 80.2 ст 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Як було встановлено під час розгляду справи, згідно оскаржуваного наказу № 1576 від 18.11.2016 року (а.с.9), фактичну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 було призначено для встановлення факту належного оформлення трудових відносин найманих працівників та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати та відповідно до п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80, п. 82.3 ст. 82 Податкового Кодексу України.

Суд звертає увагу, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів.

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб органу податкової служби до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Таким чином, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податковим органом перевірки щодо нього має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки та з наступним оскарженням наказу до суду як акту індивідуальної дії.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, (Постанова від 24.12.2010 року) саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відповідно до викладеного, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки її проведення.

Суд вважає за потрібне зазначити, що обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Тобто, предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь - які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

У свою чергу висновки акту про результати перевірки та власне сам акт перевірки не є рішенням органу владних повноважень та не має і не може мати для платника податків будь-яких наслідків, оскільки він фіксує для керівника податкового органу лише факт дотримання суб'єктом господарювання вимог чинного законодавства.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, які викладені в постанові від 28 серпня 2014 року по справі К/800/56292/13.

Таким чином, враховуючи, що фактична перевірка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на підставі оскаржуваного наказу №1576 від 18.11.2016 року була проведена, зауважень до чого у позивача не виникло, акт за результатами такої перевірки також був складений, а відтак оспорюваний наказ є вичерпаним, оскарження якого не сприятиме відновленню прав платника податків, з огляду на що суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, та вважає їх такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2017 року.

Суддя О.М. Тітов