Справа № 826/6948/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2017 року № 826/6948/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Будремкомплект»

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Приватного підприємства «Будремкомплект» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 05.11.2015 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем безпідставно та необґрунтовано встановлено в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях порушення податкового законодавства в частині заниження податкових зобов'язань із податку на прибуток і податку на додатну вартість внаслідок завищення суми валових витрат та неправомірного включення до податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість в операціях, що перевірялися; висновки і відомості акту перевірки про порушення податкового законодавства, на підставі яких Відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтовані, не відповідають фактичним обставинам, встановленим перевіркою, не ґрунтуються на положеннях податкового законодавства та їх суперечать.

Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представником Відповідача подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких він заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю з підстав, які є аналогічними висновкам викладеним в акті перевірки, а саме наполягав на обґрунтованості встановлених порушень податкового законодавства Позивачем.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Будремкомплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Будівельна компанія «Акто моноліт» за період з 01.11.2014 року по 28.02.2015 року.

За результатами вказаної перевірки складено Акт від 20.10.2015 року №925/26-54-22-05-10/34427153 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: п. 44.1, п.44.6 ст. 44, п.135.4, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п. 138.2, п.138.4, п. 138.8, п.138.10 ст. 138 та пп. 139.1.9 п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 30626,00 грн. за 2014 рік; п. 44.1, п.44.6 ст. 44, п.185.1 стю185, п.188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п. 200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 83686,00 грн., в тому числі по періодам: листопад 2014 року на суму 34029,00 грн., січень 2015 року на суму 2991,00 грн., лютий 2015 року на суму 46666,00 грн.

На підставі акту перевірки Контролюючим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення від 05.11.2015 року: №, за яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 38283,00 грн., в тому числі за основним платежем - 30626,00 грн., за штрафними санкціями - 7 657,00 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 104608,00 грн., в тому числі за основним платежем - 83686,00 грн., за штрафними санкціями - 20922,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим Контролюючим органом податковими повідомлення-рішенням Позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України) за результатом розгляду скарги ДФС України 17.03.2016 р. прийнято Рішення №5814/6/9/99-10-01-04-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу Позивача без задоволення.

Позивач вважає висновки Акту перевірки безпідставними, незаконними та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам справи та податкові повідомлення-рішення неправомірними, а тому звернувся до Суду із відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між Позивачем (Підрядник), з однієї сторони, та ТОВ «Будівельна компанія «АКУО МОНОЛІТ» (Субпідрядник), з іншої сторони, укладено Договір №1/11 на виконання підрядних робіт від 03.11.2014 р. (надалі - Договір №1/11).

У відповідності до п. 1.1, п. 5.1 - п. 5.3 Договору №1/11, Підрядник доручає, а Субпідрядник зобов'язується на свій ризик та розрахунок своєї робочої сили та з матеріалів, засобів, техніки та устаткування замовника, у відповідності до даного договору, проектної документації, державних будівельних норм і правил, та інших положень чинного законодавства України, виконати будівельні роботи, а саме штукатурка стін житлових будинків по бульвар. Тараса Шевченка, с. Петрівське, Києво-Святошинського р-ну, Київської області. Прийняття Підрядником обсягів виконаних робіт здійснюється та оформлюється актами передачі-приймання виконаних робіт. Підрядник має право відмовитись від прийняття робіт у разі виявлення в них недоліків. У випадку виявлення Підрядником недоліків в роботах, між сторонами складається дефектний акт, в якому фіксуються виявлені недоліки та дефекти та терміни їх усунення. Зазначені недоліки мають бути усунені Субпідрядником за рахунок власних коштів в термін, що зазначений у відповідному акті. При цьому роботи, в яких виявлені недоліки, вважаються невиконаними до моменту усунення Субпідрядником відповідних недоліків та прийняття таких робіт Підрядником.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Проект на виконання підрядних робіт від 03.11.2014 року (Додаток №1); Акти на виконання будівельних робіт: за листопад 2014 року №2 на загальну суму з урахуванням ПДВ 44854,80 грн., за листопад 2014 року №1 на загальну суму з урахуванням ПДВ 48000,00 грн.; Податкові накладні від 28.11.2014 року №127 на загальну суму з урахуванням ПДВ 44854,80 грн., від 27.11.2014 року №126 на загальну суму з урахуванням ПДВ 48000,00 грн., Судом досліджено первинну документації та копії залучено до матеріалів справи.

Також, між Позивачем (Підрядник), з однієї сторони, та ТОВ «Будівельна компанія «АКУО МОНОЛІТ» (Субпідрядник), з іншої сторони, укладено Договір №1/01 на виконання підрядних робіт від 03.01.2015 року (надалі - Договір №1/01).

У відповідності до п. 1.1, п. 5.1 - п. 5.3 Договору №1/01, Підрядник доручає, а Субпідрядник зобов'язується на свій ризик та розрахунок своєї робочої сили та з матеріалів, засобів, техніки та устаткування замовника, у відповідності до даного договору, проектної документації, державних будівельних норм і правил, та інших положень чинного законодавства України, виконати будівельні роботи, а саме малярні, столярні, облицювальні та інші роботи вул. Ушинського, 40. Прийняття Підрядником обсягів виконаних робіт здійснюється та оформлюється актами передачі-приймання виконаних робіт. Підрядник має право відмовитись від прийняття робіт у разі виявлення в них недоліків. У випадку виявлення Підрядником недоліків в роботах, між сторонами складається дефектний акт, в якому фіксуються виявлені недоліки та дефекти та терміни їх усунення. Зазначені недоліки мають бути усунені Субпідрядником за рахунок власних коштів в термін, що зазначений у відповідному акті. При цьому роботи, в яких виявлені недоліки, вважаються невиконаними до моменту усунення Субпідрядником відповідних недоліків та прийняття таких робіт Підрядником.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Проект на виконання підрядних робіт від 03.01.2015 року (Додаток №1); Акт приймання виконаних будівельних робіт за січень 2015 року №б/н; Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2015 р. на загальну з урахуванням ПДВ 17943,60 грн.; Податкова накладна від 31.01.2015 року №24 на загальну суму з урахуванням ПДВ 17943,60 грн., Судом досліджено первинну документації та копії залучено до матеріалів справи.

Між Позивачем (Підрядник), з однієї сторони, та ТОВ «Будівельна компанія «АКУО МОНОЛІТ» (Субпідрядник), з іншої сторони, укладено Договір №2/01-П на виконання підрядних робіт від 05.01.2015 року (надалі Договір №2/01-П).

У відповідності до п. 1.1 Договору №2/01-П, Підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на свій ризик та розрахунок своєї робочої сили та з матеріалів, засобів, техніки та устаткування замовника, у відповідності до даного договору, проектної документації, державних будівельних норм і правил, та інших положень чинного законодавства України, виконати будівельні роботи, а саме улаштування стяжки полів в буд. №6-Б по бульв. Л.Українки в с. Петрівське.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Проект на виконання підрядних робіт від 05.01.2015 року (Додаток №1); Акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2015 року на загальну суму з урахуванням ПДВ 88829,00 грн., Договірна ціна №б/н на загальну суму з урахуванням ПДВ 88829,00 грн., Податкова накладна від 27.02.2015 року №103 на загальну суму з урахуванням ПДВ 88829,00 грн., Судом досліджено первинну документації та копії залучено до матеріалів справи.

Крім того, між Позивачем (Підрядник), з однієї сторони, та ТОВ «Будівельна компанія «АКУО МОНОЛІТ» (Субпідрядник), з іншої сторони, укладено Договір №3/01-П на виконання підрядних робіт від 01.02.2015 року, у відповідно до якого ПП «Будремкомплект» (підрядник) доручає, а субпідрядник ТОВ «Будівельна компанія «Акто Моноліт» зобов'язується на свій ризик та розрахунок своєї робочої сили та з матеріалів, засобів, техніки та устаткування замовника, у відповідності до даного договору, проектної документації, державних будівельних норм і правил, та інших положень чинного законодавства України, виконати будівельні роботи, а саме ремонтні роботи 5 та 7 поверхів будівлі лікарні за адресою м. Київ, пр. Червонозоряний, 17 (п.1.1 Договору №3/01-П).

Суд звертає увагу, що п. 5.1 - п. 5.3 Договорів: №2/01-П та №3/01-П, за змістом є ідентичним Договорам №1/01, №1/11, а тому не підлягає окремому дослідженню.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Проект на виконання підрядних робіт від 01.02.2015 року (Додаток №1); Акт від 27.02.2015 року на загальну суму з урахуванням ПДВ 59156,00 грн.; Договірна ціна №б/н на загальну суму з урахуванням ПДВ 59156,00 грн., Податкова накладна від 27.02.2015 року №104 на загальну суму з урахуванням ПДВ 59156,00 грн., Судом досліджено первинну документації та копії залучено до матеріалів справи.

Також, між сторонами було укладено договір від 01.02.2015 року №4/01-ІІ, відповідно до якого ПП «Будремкомплект» (підрядник) доручає, а субпідрядник ТОВ «Будівельна компанія «Акто Моноліт» зобов'язується на свій ризик та розрахунок своєї робочої сили та з матеріалів, засобів, техніки та устаткування замовника, у відповідності до даного договору, проектної документації, державних будівельних норм і правил, та інших положень чинного законодавства України, виконати будівельні роботи, а саме ремонтні роботи 5 та 7 поверхів будівлі лікарні за адресою пр.Червонозоряний, 17 у м. Києві.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Проект на виконання підрядних робіт від 01.02.2015 року (Додаток №1); Акт від 27.02.2015 року на загальну суму з урахуванням ПДВ 40852,00 грн.; Договірна ціна №б/н на загальну суму з урахуванням ПДВ 40852,00 грн., Податкова накладна від 27.02.2015 року №105 на загальну суму з урахуванням ПДВ 40852,00 грн., Судом досліджено первинну документації та копії залучено до матеріалів справи.

Також до матеріалів справи надано договори оренди обладнання від 30.10.2014 року №1/а, від 30.10.2014 року №2/а, від 30.10.2014 року №3/А, від 05.01.2015 року №1/01/А, відповідно до яких спірний контрагент надавав Позивачу у платне користування обладнання.

В підтвердження виконання вищезазначених Договорів (оренди обладнання) Позивачем надано наступні документи: Акти приймання-передачі: від 29.10.2014 р. вартість майна складає 25320,00 грн., від 27.11.2014 р. вартість майна складає 250000,00 грн., від 03.11.2014 р. вартість майна складає 500000,00 грн., від 27.11.2014 р. вартість майна складає 500000,00 грн., від 27.11.2014 р. вартість майна складає 500000,00 грн., від 28.11.2014 р. вартість майна складає 500000,00 грн., від 06.01.2015 р. вартість майна складає 500000,00 грн., від 27.02.2015 р. вартість майна складає 500000,00 грн.; Товарно-транспортні накладні: №б/н від 29.10.2014 р., №б/н від 27.11.2014 р., №б/н від 03.11.2014 р., №б/н від 27.11.2014 р., №б/н від 04.11.2014 р., №б/н від 28.11.2014 р., №б/н від 06.01.2015 р., №б/н від 27.02.2015 р.; Акти надання послуг оренди: №1 від 27.11.2014 р. на загальну суму з урахуванням ПДВ 25320,00 грн., №2 від 27.11.2014 р. на загальну суму з урахуванням ПДВ 43000,00 грн., №3 від 28.11.2014 р. на загальну суму з урахуванням ПДВ 43000,00 грн., №б/н від 27.02.2015 р. на загальну суму з урахуванням ПДВ 91160,00 грн.; Податкові накладні: від 27.11.2014 р. №128 на загальну суму з урахуванням ПДВ 25320,00 грн., від 27.11.2014 р. №129 на загальну суму з урахуванням ПДВ 43000,00 грн., від 27.11.2014 р. №130 на загальну суму з урахуванням ПДВ 43000,00 грн., від 27.02.2015 р. №102 на загальну суму з урахуванням ПДВ 91160,00 грн., Судом досліджено первинну документації та копії залучено до матеріалів справи.

В матеріалах справи наявні банківські виписки та докази того, що на час укладання та виконання будівельних робіт у контрагента Позивача наявна ліцензія на здійснення будівельних робіт.

Судом досліджено первинну документацію та встановлено, що в вищезазначених документах - зазначено, які послуги надавалися всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності Позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових ресурсів.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 02.06.2011 р. №742/11/13-11, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Щодо визначення рівня звичайних цін (з метою визначення податкового кредиту) стосовно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, слід зазначити, що інститут звичайних цін (мається на увазі положення ст. 39 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла до 31.08.2013 р.), крім визначення ціни під час здійснення контрольованих операцій та в деяких інших випадках встановлених законом, скасований Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансфертного ціноутворення» № 408-VII від 04.07.2013 р., який набрав чинності 01.09.2013 р..

Згідно п.п. 14.1.71. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, в редакції чинній у період, що перевірявся, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

З аналізу вказаних правових норм суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення платником податку до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням та підтвердження сплати (нарахування) суми податку у зв'язку з придбанням товарів/послуг належним чином оформленими податковими накладними.

Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пп. 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.231 ст. 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для правомірного включення вартості придбаного товару до витрат та формування податкового кредиту необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, наявність розумної економічної причини, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Так, Контролюючий орган посилався на те, що існує кримінальне провадження №0000062 за фактом створення групою осіб ряду суб'єктів підприємницької діяльності, у тому числі і спірного контрагента ТОВ «Будівельна компанія «Акто Моноліт». Також, податковим органом звернуто увагу, що з кримінального провадження вбачається, що допитаний як свідок засновник спірного контрагента ОСОБА_2 зазначив, що він перереєстрував ТОВ «Будівельна компанія «Акто Моноліт» на своє ім'я без мети зайняття підприємницької діяльності за грошову винагороду та ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності підприємства.

Водночас, Суд зазначає про неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - Позивача або контрагента за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладені Позивачем з даним товариством, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень Відповідача про фіктивність проведених Позивачем господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.03.2008 року по справі № К-23642/07.

Крім цього, суд звертає увагу, що ТОВ «Будівельна компанія «Акро Моноліт» відповідно до даних з Єдиного ліцензійного реєстру має діючу ліцензію на діяльність у будівництві, що підтверджується інформацією з ДП «Інформаційно ресурсного центр» та Держбудінспекції України, а саме ліцензія №ЛЕ526411, строк дії ліцензії з 08.09.2014 року по 08.09.2017 року.

Також, Позивачем до суду надано первинну документацію на підтвердження подальшого використання отриманих спірних робіт та послуг, а саме договори на виконання підрядних робіт подальшому замовнику ТОВ «Новобуд».

Підсумовуючи викладене, Позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ «Будівельна компанія «Акро Моноліт», а вартість придбаного від нього товару - на витрати, тому висновки акта перевірки є помилковими.

Суд приходить до висновку, що висновки і відомості викладені в Акті перевірки про порушення податкового законодавства Позивачем та на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме, про протиправне віднесення Позивачем до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та про протиправне включення Позивачем до податкового кредиту частини суми ПДВ необґрунтовані, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на положеннях податкового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасування повідомлень-рішень Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 05.11.2015 року № та № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 05.11.2015 року № та №4.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь Приватного підприємства «Будремкомплект» () судові витрати у розмірі 2143,35 грн. (дві тисячі сто сорок три гривні 35 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук