Справа № 810/958/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року № 810/958/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Київській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати дії посадових осіб Управління поліції охорони в Київській області по відмові у видачі довідки про заробітну плату за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 03.05.1986 по 16.06.1986 відповідної форми № 122 з урахуванням подвійного посадового окладу і понаднормових 3-х годин праці за кожний день роботи в зоні відчуження неправомірними та зобовязати Управління поліції охорони в Київській області видати йому таку довідку.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ЛНА на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з причини захворювання, пов'язаного з ЛНА і має право на пільги, передбачені законодавством. Відповідачем було видано йому довідку про заробітну плату за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, однак вона не відповідає нормативно-правовим актам та постановам, визначеним для нарахування заробітної плати робітникам, службовцям, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження.

Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача до суду не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позову відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач є учасником ЛНА на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з причини захворювання, пов'язаного з ЛНА, і має право на пільги, передбачені законодавством. На даний час перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в м. Білій Церкві.

У зв'язку з переходом на пенсію відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач 18.03.2016 та 18.11.2016 звертався до відповідача з проханням надати йому довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження.

При цьому слід зазначити, що у листі від 18.03.2016 позивач зазначав, що постановою Київського окружного адміністративного суду було зобовязано Управління поліції в Київській області видати йому довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження.

Так, на листи позивача від 18.03.2016 та від 18.11.2016 відповідачем було надано відповідь, згідно якої позивача повідомили, що йому було надіслано дві відповіді на вул. О. Кошевого, 9 з довідкою від 16.03.2016 № 15, також довідка від 25.02.2016 № Г42 була отримана особисто.

Також у листі зазначено, що довідки видані відповідно до маршрутного листа і особового рахунку про заробіток за роботу в пунктах зони відчуження, крім того, довідка заповнена відповідно до діючого законодавства.

Вважаючи, що його права, свободи та законні інтереси порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язати діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання спірних відносин з урахуванням дії законів та інших нормативно-правових актів в часі здійснювалось, зокрема:

-постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 7 травня 1986 року № 524-156;

-розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964;

-розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031;

-постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 5 червня 1986 року № 655-195;

-постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5;

-постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7;

-відомчими нормативно-правовими актами, - наказами МВС СРСР, МВС УРСР, зокрема від 19 березня 1984 року № 090, від 05.05.1986 р. № 020 лс, від 11 травня 1986 року № 0130, від 26 травня 1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року № 0189 та іншими.

Так, пунктом 1 постанови ОСОБА_2 Комітету КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР, Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» було надано право керівникам підприємств та організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по підвищеним на 100 процентів тарифним ставкам (відрядним розцінкам) та посадових окладах, конкретні розміри яких встановлюються з урахуванням складності та терміновості виконуваних робіт.

Абзацом другим цього пункту було передбачено виплату військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадових окладів та окладів за спеціальним званням в подвійному розмірі.

Абзацом третім цього пункту було передбачено особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, начальницькому та рядовому складу органів внутрішніх справ виплачувати крім того добові та забезпечувати їх безкоштовним харчуванням.

Пунктом 2 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»» доведено до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів про прийняття постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР, ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, а пунктом 3 цієї постанови на міністрів, керівників відомств, голів обл(міськ)виконкомів покладено персональну відповідальність за виконання зазначеної постанови.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» надано право голові урядової комісії з ліквідації аварії виплачувати працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення одноразову винагороду в розмірі до 1000 руб; дозволено керівникам міністерств і відомств, які беруть участь у ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії з ліквідації аварії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі у порівнянні з установленими діючим законодавством нормами, в II зоні - в чотирикратному і в I зоні - в трикратному розмірі (абзац перший). У тих випадках, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового забезпечення за посадою і військовому або спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб. (абзац другий).

ОСОБА_3 Міністрів СРСР № 1031 рс від 23 травня 1986 року «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» поширено: а) на військовослужбовців, начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, порядок і розміри підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964. При цьому грошове забезпечення в підвищених розмірах виплачувати виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також з окладу на військовим або спеціальним званням (абзац перший).

ОСОБА_4 Міністрів СРСР, Всесоюзної ОСОБА_2 Професійних Спілок від 5 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964. Оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотири, - три- і двократному розмірах, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), установленому за основним місцем роботи (абзац третій і четвертий пункту 1).

Пунктом 2 цієї постанови дозволено міністерствам і відомствам виплачувати працівникам, в тому числі військовослужбовцям військових частин і органів КДБ СРСР, військовозобов'язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, зазначені у пункті 1 цієї постанови, добові в розмірі 3 руб. 50 коп., а також забезпечувати їх безкоштовним триразовим гарячим харчуванням (з розрахунку 2 руб. 85 коп. на добу) та безкоштовним житлом (абзац 1).

ОСОБА_4 Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та попередженням забруднення навколишнього середовища» доведено до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів, республіканських комітетів, обласних і Київської міської ради професійних спілок про прийняття постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, а пунктом 2 цієї постанови зобов'язано міністрів, керівників відомств, голів облвиконкомів, Київського та Севастопольского міськвиконкомів, голів республіканських комітетів, обласних та Київської міської ради профспілок забезпечити виконання зазначеної постанови.

Постановою ЦК КПРС, ПВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 було, зокрема, надано право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії, у підвищеному на 100 відсотків розмірі, а також передбачено виплату військовослужбовцям та працівникам органів внутрішніх справ, які виконували службові обов'язки в зоні ЧАЕС, посадових окладів та окладів по військовому та спеціальному званню у подвійному розмірі і виплачувати добові та забезпечувати їх безкоштовним харчуванням.

У подальшому правовому регулюванні вказані положення постанови зазнали змін та уточнень.

Так, розпорядженням РМ СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року було надано право голові урядової комісії з ліквідації аварії приймати рішення про виплату працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення одноразову винагороду в розмірі до 1000 руб., а також дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих у відповідних зонах небезпеки, у кратному розмірі (5, 4, 3) у порівнянні з установленими чинним законодавством нормами (абзац перший). Крім того, цим же розпорядженням було передбачено, зокрема, виплату працівникам органів внутрішніх справ одноразової винагороди 500 руб. у випадку отримання максимально допустимої дози радіації, у зв'язку з чим він не допускався для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки (абзац другий).

ОСОБА_3 СРСР № 1031 рс від 23 травня 1986 року порядок і розміри підвищеної оплати праці, передбачені названим розпорядженням, було поширено, зокрема, також на працівників органів внутрішніх справ.

ОСОБА_4 СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідних зонах небезпеки у кратних розмірах (4, 3, 2) понад середньомісячній зарплату за основним місцем роботи, а також їм дозволено виплачувати працівникам, в тому числі працівникам органів внутрішніх справ, добові у розмірах 3,50 руб. та забезпечувати безкоштовним триразовим гарячим харчуванням з розрахунку 2,85 руб на добу та безкоштовним житлом.

Відповідні положення були передбачені наказом МВС СРСР від 26.05.1986 р. № 0149, наказом МВС СРСР від 30.06.1986 р. № 0189, яким вони були частково змінені та доповнені, іншими наказами МВС СРСР та МВС УРСР.

З аналізу норм зазначених нормативно-правових актів випливає, що положення постанови ЦК КПРС, ПВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 щодо подвійних розмірів оплати праці та розпорядження РМ СРСР від 17.05.1986 року щодо кратних розмірів оплати праці не можуть застосовуватися одночасно, оскільки останнім розпорядженням були введені нові, а не додаткові умови оплати праці, які змінили попередні.

Таким чином, після прийняття розпорядження ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964 робота на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС оплачувалась у кратному розмірі до тарифної ставки (посадового окладу) за місцем роботи відповідно до зони небезпеки, у якій вона виконувалась, тобто без застосування підвищення на 100 відсотків тарифів та подвійних посадових окладів і окладів за спеціальним званням, які раніше були передбачені постановою ЦК КПРС, ПВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156.

Як встановлено судом, позивачеві було нараховано і виплачено грошове забезпечення за дні роботи на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у спірний період з урахуванням кратності у відповідних зонах небезпеки, які включені до довідки для обчисленні пенсії.

Права на додаткове нарахування цього самого грошового забезпечення у подвійному розмірі позивач не має, оскільки це суперечить наведеним нормам діючого на той час законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2016 року (К/800/38136/15), від 22 грудня 2016 року (К/800/49262/15), в ухвалі від 21 січня 2016 року (К/800/43268/15) та в ухвалі від 14вересня 2016 року (К/800/38114/15).

Не передбачено преміювання, надбавки та оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні, і наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року № 090.

Також слід зазначити, що виплата премії за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС жодними нормативно-правовими актами не передбачена і могла мати місце відповідно до прийнятих у відомстві положень з питань преміювання.

Виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 руб. проводилась за рішенням голови урядової комісії з ліквідації аварії і лише тим працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт згідно розпорядження РС СРСР № 964 рс від 17.05.1986 р. та не поширювалась на працівників органів внутрішніх справ розпоряженням РМ СРСР № 1031 рс від 23.05.1986 р..

Не була вона передбачена і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року № 1006-р, яким було дозволено МВС України перерахувати грошове забезпечення співробітників апарату МВС - учасників ЛНА на ЧАЕС, віднесених до категорії 1, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, за період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

ОСОБА_3 СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року було передбачено виплату особам молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (до якого належав позивач) у розмірі 500 руб. лише в тому випадку, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи у відповідних зонах небезпеки.

Пунктом 2 постанови ОСОБА_3 Міністрів СРСР та ВЦРПС виплата добових у розмірі 3 руб. 50 коп. дозволялась за рішенням міністерств та відомств.

Виплата грошової компенсації замість безкоштовного харчування з розрахунку 2 руб. 85 коп. за добу зазначеною постановою не передбачалась взагалі.

Таким чином, частина виплат не була передбачена чинним на той час законодавством, а інші не мали обов'язкового характеру і могли здійснюватися за наявності відповідних рішень органів управління.

Як слідує з довідки про грошове забезпечення позивача за спірний період, рішення про виплату йому спірних сум не приймались, оскільки ці виплати у розрахунковому листі позивача не зазначені.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).

Згідно пункту 2.1. розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (із змінами) для підтвердження заробітної плати за період до 1 липня 2000 року пенсіонером подається довідка про заробітну плату із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Таким чином, відповідач мав право видати позивачеві довідку про розмір грошового забезпечення за спірний період лише на підставі даних розрахункового листа.

Згідно статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (частина перша).

Як встановлено судом, відповідач видав позивачеві довідку в межах своїх повноважень і відповідно до вимог законодавства на підставі даних розрахункового листа та за відсутності законних підстав для донарахування спірних виплат, тобто, діяв правомірно і не допустив обмеження прав позивача на отримання пенсії у розмірі, передбаченому чинним законодавством, на яку він має право, а позивач не довів правомірності своїх вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, відповідно, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_4 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.