Справа № 809/4080/14
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року м. Київ К/800/9445/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Нечитайла О.М., Олендера І.Я.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі №809/4080/14 (№876/8199/15) за позовом Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Модульмонтажгруп» про визнання недійсним господарського зобов'язання, -

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016, у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Модульмонтажгруп» про визнання недійсним господарського зобов'язання - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна податкова інспекція у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області 04.04.2016 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 04.07.2016 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна податкова інспекція у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, частини першої статті 207 Господарського кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у серпні 2011 року Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську подано позов про визнання недійсним господарського зобов'язання, що виникло на підставі договору підряду б/н від 01.02.2009, укладеного між ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Модульмонтажгрупп» та стягнення з відповідачів ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Модульмонтажгрупп» коштів, отриманих за договором підряду в сумі 687840,00грн.

Суд першої інстанції ухвалою від 15.08.2011 відмовив у відкритті провадження у справі за позовом Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську про визнання недійсним господарського зобов'язання, що виникло на підставі договору підряду б/н від 01.02.2009, укладеного між ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Модульмонтажгрупп».

Ухвалою від 15.08.2011 відкрито провадження у справі за позовом Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську до ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Модульмонтажгрупп» про стягнення коштів, отриманих за договором підряду, в сумі 687840,00грн. та призначено справу до розгляду.

У зв'язку з оскарженням Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську ухвали від 15.08.2011 про відмову у відкритті провадження у справі про визнання недійсним господарського зобов'язання, що виникло на підставі договору підряду б/н від 01.02.2009, судом першої інстанції ухвалою від 11.10.2011 зупинено провадження у справі №2а-2628/11/0970 за позовом Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську до ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Модульмонтажгрупп» про стягнення коштів в сумі 687840,00грн. до прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012 ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2011 про відмову у відкритті провадження в частині заявлених позовних вимог в адміністративній справі № 2а-2628/11/0970 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 13.02.2012, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2012, позовну заяву Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську до ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Модульмонтажгрупп» про визнання недійсним господарського зобов'язання, що виникло на підставі договору підряду б/н від 01.02.2009 залишено без розгляду.

Вищим адміністративним судом України ухвалою від 19.11.2014 задоволено касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.02.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2012 у справі №2а-473/12/0970 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, розглядаючи спір по суті, виходив з тих обставин, що між відповідачами укладено договір підряду №б/н від 01.02.2009, обставини щодо фактичного виконання якого встановлено постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2011 у справі №2а-640/11/0970 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення за №/0 від 03.02.2011, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку.

Позивач просив суд визнати недійсним договір як такий, що вчинений з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, посилаючись при цьому на Цивільний кодекс України в редакції Закону України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» (далі - Закон № 2756-VI), який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, контролюючий орган послався на акт №195/17-3/НОМЕР_1 від 20.01.2011 про результати планової виїзної комплексної документальної перевірки з питань дотримання вимог законодавства про оподаткування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 по 30.09.2010, в якому викладено думку що договір підряду №б/н від 01.02.2009 на виконання будівельних робіт по будівництву багатоквартирного житлового будинку по вул. Галицькій, поруч будинку №80, в м. Івано-Франківську на період з 01.02.2009 по 28.02.2009 на загальну суму 687840,00грн. щодо виконання окремих будівельних робіт носить протиправний характер, оскільки, має місце умисел неналежного виконання умов договору підряду, що призвело до неправомірного формування платником валових витрат виробництва та обігу, а також, податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Змінами, внесеними до вказаної статті Законом № 2756-VI, встановлено два окремі види недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок і є нікчемними, та ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і є оспорюваними (недійсність яких прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інші заінтересовані особи можуть заперечувати їх дійсність в судовому порядку на підставах, встановлених законом (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України)).

Таким чином, у новій редакції статті 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства, може бути визнаний недійсним судом.

Водночас за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Зазначений принцип закріплено в частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, до вчинених у зазначений період правопорушень має застосовуватись той закон, під час дії якого вони здійснені. Тобто, до господарських зобов'язань, які мали місце в лютому 2009 року, частина 3 статті 228 Цивільного кодексу України застосована бути не могла, оскільки чинності у зазначений період ще не набрала.

Відповідно до положень частини 2 статті 215, частини 1 статті 216, статті 228 Цивільного кодексу України в редакції, чинній до внесення змін Законом № 2756-VI, позови податкових органів про визнання недійсним правочину, учиненого з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, судовому розгляду не підлягають.

З огляду на викладене, вимоги про визнання недійсними вчинених до 01 січня 2011 року господарських зобов'язань, які завідомо суперечать інтересам держави і суспільства, не можуть бути предметом позову, органи державної податкової служби можуть звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність висновок суду стосовно нікчемності правочину має бути викладений у мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

У справі №2а-2628/11/0970 за позовом Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську до ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Модульмонтажгрупп» про стягнення коштів в сумі 687840,00грн. ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2012, позовну заяву Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.09.2012 касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську у справі за позовом до ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Модульмонтажгрупп» про стягнення коштів в сумі 687840,00грн. відхилено, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2012 залишено без змін.

За встановлених обставин суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову в позові.

Доводи касаційної скарги правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220-1, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі №809/4080/14 (№876/8199/15) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ О.М.Нечитайло

__________________ І.Я.Олендер