Справа № 596/150/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4425/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Качамара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Гусятинському районі Тернопільської області на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Гусятинському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України у Гусятинському районі Тернопільської області, в якому просила визнати протиправним рішення відповідача щодо не призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах, як працівнику освіти, відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 березня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення позивача до управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі, а саме: з 01 листопада 2016 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що період роботи позивача з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року на посаді вихователя в Лежанівській школі-саду не враховується до стажу, що дає право на пенсію за вислугою років, оскільки відсутні відомості про заробітну плату, накази на прийняття на роботу, переведення та звільнення з роботи. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 листопада 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

09 листопада 2016 року управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області прийняло рішення, яким відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років, мотивуючи це тим, що її стаж роботи як працівника освіти становить 23 роки 09 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; період роботи з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року потребує перевірки, оскільки в індивідуальній відомості про застраховану особу (за формою ОК-5) відсутні дані про заробітну плату ОСОБА_1, а також відсутні накази на прийняття на роботу, переведення та звільнення з роботи за цей період.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах є протиправними, оскільки ОСОБА_1 працювала на посаді працівника освіти, в тому числі, період роботи з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року на посаді вихователя в Лежанівській школі-саду, і цей період роботи необхідно зарахувати як пільговий стаж для призначення пенсії за віком відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як такий підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року N 909, до них відносяться дитячі дошкільні заклади, в т.ч. посади вихователя.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, колегія суддів вважає, що відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за вислугою років повинен був виходити з таких критеріїв: віковий ценз, спеціальний стаж роботи, освітній заклад та посади.

Відмовляючи у призначенні пенсії за вислугою років позивачу, відповідач не враховував до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, період роботи позивача з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року на посаді вихователя в Лежанівській школі-саду, мотивуючи це тим, що відсутністю в індивідуальній відомості про застраховану особу (за формою ОК-5) даних про заробітну плату ОСОБА_1 та наказів на прийняття на роботу, переведення та звільнення з роботи за цей період.

Ці обставини зафіксовані в акті результатів звірки стажу роботи для обчислення пенсії ОСОБА_1

Так, завідувачем сектору контрольно-перевірчої роботи ОСОБА_2, на підставі «Порядку подання та оформлення документів для призначення рахунку пенсій», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду №22-1 від 25.11.2005 року та відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з відома та в присутності голови с.Лежанівка ОСОБА_3 проведено звірку достовірності даних стажу роботи для обчислення пенсії ОСОБА_1 за спірний період.

Зокрема, звіркою відомостей нарахування заробітної плати за 1997 рік встановлено відсутність нарахування заробітної плати ОСОБА_1; розрахунково-платіжні відомості за 1998 рік про нарахування заробітної плати відсутні; щодо відомостей нарахування заробітної плати за 1999 рік нарахування заробітної плати відсутнє; звіркою відомостей нарахування заробітної плати за 2000 рік встановлено, нарахування заробітної плати ОСОБА_1 відсутнє; звіркою відомостей нарахування заробітної плати за період з січня по квітень 2001 року встановлено, що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 відомості відсутні. Дані про прийняття на посаду, переведення та звільнення з посади ОСОБА_1 в Лежанівській сільській раді відсутні.

Щодо решти критеріїв застереження відсутні, оскільки такі відповідають вимогам п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, спір виник лише щодо не зарахування до спеціального стажу періоду роботи позивача з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року, що стало підставою для відмови для призначення пенсії за вислугою років працівника освіти.

П.2.4. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року N 22-1, передбачає, що до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності якої стаж підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджується, що позивач у період з 08 серпня 1988 року по 30 січня 1994 року працювала на посаді вихователя дитячого садка, у період з 03 лютого 1994 року по 31 грудня 1996 року на посаді вихователя у Лежанівській школі-саді Зеленівської сільської ради, з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року - на посаді вихователя в Лежанівській школі-саді Лежанівської сільської ради, з 27 квітня 2001 року прийнята на посаду вихователя Зеленівського дитячого садка на 0,5 ставки, 31 січня 2008 року переведена з 0,5 ставки на ставку вихователем Зеленівського дитячого садка, а 01 жовтня 2010 року переведена з посади вихователя Зеленівського дитячого садка на посаду завідуючої вищевказаного закладу, 31 жовтня 2016 року - звільнена з роботи у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років.

Позивач також надала суду довідку №96 від 30 січня 2017 року, видану Зеленівською сільською радою Тернопільської області, якою підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працювала вихователем у Зеленівському дитячому садку з 08 серпня 1988 року до 30 січня 1994 року; з 03 лютого 1994 року до 31 грудня 1996 року - вихователем у Лежанівській школі-сад; з 04 січня 1997 року до 27 квітня 2001 року - вихователем у Лежанівській школі-сад; з 27 квітня 2001 року до 01 жовтня 2010 року - вихователем у Зеленівському дитячому садку, з 01 жовтня 2010 року до 31 жовтня 2016 року - завідуючою Зеленівського дитячого садка.

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції позивач надала пояснення про те, що у період з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною та надала суду копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч.2 ст.181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Згідно з п.«ж» ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Таким чином, період перебування ОСОБА_1 у відпустках по догляду за дітьми до трьох років підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на пенсію за віком за вислугою років працівнику освіти відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відсутні відомості про заробітну плату, накази про прийняття на роботу, переведення та звільнення, а тому стаж роботи вихователя у спірний період з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року немає підстав для зарахування, у звязку з чим відсутні правові підстави для призначення пенсії за вислугою років, оскільки такі не можуть бути підставою для висновків про те, що позивач у спірний період не перебувала на посаді вихователя, з огляду на те, що вказані обставини підтверджені відомостями трудової книжки, довідками; відсутність цих відомостей не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію за вставлених обставин, які підтверджують факт роботи позивача на посаді вихователя у спірному періоді.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу за вислугою років як працівнику освіти є протиправними, оскільки ОСОБА_1 працювала у дошкільному закладі освіти на посаді вихователя, в тому числі, період роботи з 04 січня 1997 року по 26 квітня 2001 року на посаді вихователя в Лежанівській школі-саду, і цей період роботи необхідно зарахувати як пільговий стаж для призначення пенсії за вислугою років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як такий підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому позивач має право на призначення пенсії за вислугою років як працівника освіти.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Гусятинському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 березня 2017 року у справі № 596/150/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_6