Справа № 813/932/16
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 травня 2017 року м. Київ К/800/14670/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Олексієнко М.М., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги представника Державної міграційної служби України (далі - ДМС) на судові рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДМС, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання прийняти рішення щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року представник ДМС звернувся із касаційною скаргою на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року, якими позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМС від 17 лютого 2016 року №60-16 про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов'язано відповідача визнати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту.

Ставиться вимога про скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Вказується на те, що не встановлено факту членства позивача в політичній партії «Хізбут-Тахрір Аль Ісламі» (далі - «ХТІ») та його переслідування. Крім того, листом Служби безпеки України від 2 грудня 2015 року № 5/2/1-39576 повідомлено про недоцільність надання захисту в Україні іноземцям та особам без громадянства, які повідомляють про членство в зазначеній організації.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до положень, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадку, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми, касаційна скарга є необґрунтованою, якщо викладені в ній доводи не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права або такі посилання є безпідставними.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, є безпідставні.

Порядок звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлений статтею 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3671-VI «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (далі - Закон № 3671-VI). Відповідно до частини першої зазначеної норми особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п'яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, може прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в разі, якщо заявник видає себе за іншу особу або якщо заявнику раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», якщо зазначені умови не змінилися.

Згідно з Конвенцією про статус біженців 1951 року і Протоколом 1967 року поняття «біженець» включає в себе чотири основні підстави, за наявності яких особі може бути надано статус біженця.

Такими підставами є: знаходження особи за межами країни своєї національної належності або, якщо особа не має визначеного громадянства, за межами країни свого колишнього місця проживання; наявність обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань; побоювання стати жертвою переслідування повинно бути пов'язане з ознаками, які вказані в Конвенції про статус біженців, а саме: расової належності; релігії; національності (громадянства); належності до певної соціальної групи; політичних поглядів, неможливістю або небажанням особи користуватися захистом країни походження внаслідок таких побоювань.

Під час вирішення питання щодо надання статусу біженця повинні враховуватися всі чотири підстави. Немає значення, чи склалися обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідування за однією з наведених ознак чи за декількома.

Як установлено судами, ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, за національністю - росіянин, віросповіданням - мусульманин, одружений.

Підставою для отримання ним статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту є побоювання зазнати переслідувань в країні громадянської належності у зв'язку з релігійними переконаннями та членством в організації «ХТІ», яка визнана терористичною організацією та є забороненою у РФ.

Судами зазначено, «ХТІ» (інша назва - «Партія ісламського визволення») - є міжнародною ісламською партією, діяльність якої ґрунтується на законах Ісламу. Метою цієї партії є відновлення ісламської держави, керівником якої був би обраний мусульманами «халіф». Методою діяльності організації є просвіта із закликом до мусульман повернутися до ісламського способу життя. Своїм завданням ХТІ вважає виховання моральних та ідейних з точки зору Ісламу людей, без яких неможливо розбудова ісламської держави. Організація декларує виключно мирні засоби роботи серед мусульман. Партія немає військового крила чи озброєних прибічників, а тому ХТІ цілком легально діє у всіх демократичних країнах Європи та Північної Америки, за винятком Німеччини, де партія заборонена через свою антисіоністську риторику та критику Ізраїлю. Але й у Німеччині забороненими є публічні заходи партії, при цьому члени ХТІ не переслідуються правоохоронними органами країни. Провідні правозахисні організації світу, зокрема, «Amnesty International» визнавали членів цієї партії, засуджених до ув'язнення у країнах СНД, політичними в'язнями та рішуче засуджували численні факти катувань та позасудових страт членів ХТІ в цих країнах.

В Україні зазначена організація діє як релігійна, а не як політична партія та веде просвітницьку діяльність по поширенню серед мусульман і не мусульман ідей Ісламу, не веде боротьби за владу і не працює над зміною державного устрою, та не зазіхає на територіальну цілісність, оскільки населення України у своїй більшості не є мусульманським, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5, голови Інформаційного офісу «ХТІ» в Україні.

Побоювання позивача стати жертвою переслідувань в разі повернення на батьківщину через релігійні переконання, знайшли підтвердження у зібраних та досліджених судами доказах. Так, у листопаді 2013 року вступив в силу Федеральний Закон від 2 листопада 2013 року № 302-Ф3 «Про внесення змін в окремі законодавчі акти Російської Федерації», який передбачає введення кримінальної відповідальності за організацію чи участь в діяльності організації, визнаної терористичною відповідно до законодавства РФ. Згідно з рішенням Верховного суду РФ від 14 лютого 2003 року «ХТІ» є терористичною організацією з забороною її діяльності на території РФ.

Отже, позивач залишив країну громадської належності у зв'язку з переслідуваннями через релігійні переконання, а тому суди попередніх інстанцій пришли до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, керуючись статями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Державної міграційної служби України на судові рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання прийняти рішення щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Олексієнко