Справа № 2-а-3789/10/2170
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р.Справа № 2-а-3789/10/2170

Категорія:8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2010 року у справі за позовом приватного підприємства «Промислово-торгівельна фірма «Рось»до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Приварне підприємство «Промислово-торгівельна фірма «Рось»звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просить суд визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Херсоні щодо невизнання як податкової звітності податкової декларації позивача з податку на додану вартість за травень 2010 року, а також просить зобовязати ДПІ прийняти цю декларацію як податкову звітність та внести показники цієї декларації до електронної бази податкової звітності позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ДПІ безпідставно відмовилась прийняти вказану декларацію позивача як податкову звітність, оскільки підстави для відмови у її прийнятті відсутні, а тому такі дії ДПІ є неправомірними і порушують права та інтереси позивача. Представник позивача в судовому уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надав заперечення на позов в яких вказує, що у поданій позивачем податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року були відсутні обовязкові реквізити: код ЄДРПОУ, КВЕД, КОАТУУ, а також не були проставлені прочерки в показниках, які не заповнюються, що дає підстави не приймати цю декларацію як податкову звітність.

Представник ДПІ в судовому засіданні посилалась на те, що подана позивачем декларація з податку на додану вартість за травень 2010 року не прийнята ДПІ як податкова звітність, оскільки має недоліки при її заповненні, про які позивач був повідомлений листом ДПІ від 02.07.2010р. №18194/10/29-330.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2010 року позовні вимоги задоволені. Визнані неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Херсоні щодо неприйняття від приватного підприємства «Промислово-торгівельна фірма «Рось»податкової декларацій з податку на додану вартість за травень 2010 року. Зобовязано Державну податкову інспекцію у м. Херсоні прийняти як податкову звітність податкову декларацію приватного підприємства «Промислово-торгівельна фірма «Рось» з податку на додану вартість за травень 2010 року, та внести показники цієї декларації до електронної бази податкової звітності та картки особового рахунку приватного підприємства «Промислово-торгівельна фірма «Рось».

ДПІ у м. Херсоні з таким рішенням не погодилась, звернулась з апеляційною скаргою на зазначену постанову в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити приватному підприємству «Промислово-торгівельна фірма «Рось»в задоволенні позову. Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що предметом оскарження є дії ДПІ щодо неприйняття як податкової звітності декларації позивача з ПДВ за травень 2010 року.

Як вбачається з листа ДПІ у м. Херсоні на адресу позивача від 07.07.2010 р. №18194/10/29-330, подана позивачем 21.06.2010р. за реєстраційним номером 97370 податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2010 року не визнана як податкова звітність з тієї причини, що в ній не зазначені обовязкові реквізити коди ЄДРПОУ, КВЕД, КОАТУУ, а також не були проставлені прочерки в показниках, які не заповнюються. Не погодившись з таким висновком ДПІ у м. Хероні, ПП «Промислово-торгівельна фірма «Рось»звернулась до суду з даним позовом про визнання дій ДПІ неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до пп. 4.1.1, 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом «г»підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті. Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не застосовується. Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Як вбачається з представленої копії податкової декларацій з податку на додану вартість за травень 2010 року, ця декларація заповнена із дотриманням Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 р. № 166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 р. за № 250/2054, має всі обовязкові реквізити, підписана керівником позивача та скріплена печаткою позивача. Крім того, в декларації проставлені всі необхідні коди позивача, а також прочерки у показниках, які не заповнюються. Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ДПІ не заперечував проти того, що надана позивачем суду копія податкової декларацій з податку на додану вартість за травень 2010 року відповідає оригіналу декларації, яка була подана позивачем до ДПІ. Також представник ДПІ вказував, що надати суду оригінал або копію декларації позивача з ПДВ за травень 2010р., яка була подана позивачем до ДПІ, для підтвердження виявлених в ній недоліків відповідач не має можливості, оскільки ця декларація не була визнана як податкова звітність і в ДПІ не зберігається.

Згідно п. 4.3 зазначеного Порядку податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не надав суду належних доказів, які б підтвердили наявність в декларації позивача з ПДВ за травень 2010 р. тих недоліків, про які ДПІ вказало в листі від 02.07.2010р. №18194/10/28-330 та в запереченнях на позов. За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наявність підстав для неприйняття як податкової звітності поданої позивачем податкової декларації з ПДВ за травень 2010р. не доведена відповідачем належними доказами, і спростовується документами, які були представлені позивачем.

Відповідно п.4.8 Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених наказом ДПА України від 31.12.2008 р. № 827 за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації документа та реєстраційний номер. Відмітки проставляються на полях, визначених затвердженими формами податкової звітності, як основного документа, так і додатка до нього. На примірнику, що подається до державної податкової інспекції, проставляється штамп «Конфіденційно»(зразок штампа наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій). На примірнику, що залишається у платника, проставляється штамп «ОТРИМАНО»(зразок штампа наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій). Дані податкової звітності вносяться в електронні бази районного рівня до відповідних форм податкової звітності та періодів, які відповідають полям: тип періоду, місяць та рік звітного періоду еталонного довідника «Терміни подання податкових документів»та Тимчасового реєстру форм звітних документів платників податків юридичних та фізичних осіб підприємців, зі змінами та доповненнями, в тому числі доведеними листами ДПА України.

Пункт 7.1 зазначених Методичних рекомендацій передбачає, що щоденно, починаючи з наступного за граничним терміном подання податкової звітності, але не пізніше 1 дня до настання граничного терміну сплати (крім звітності, для якої терміни сплати встановлені до граничного терміну подання або окремим порядком), підрозділи обліку та звітності засобами ПЗ АІС «Облік податків та платежів»імпортують вивантажені дані з електронної бази звітних документів до КОР платників податків окремо для юридичних та фізичних осіб.

Податкова декларація позивача з податку на додану вартість за травень 2010 року повинна була бути прийнята відповідачем із вчиненням дій, визначених п.4.8 та 7.1 вищевказаних Методичних рекомендацій.

Суд першої інстанції вірно встановив, що звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом є обґрунтованим і є підставою для судового захисту прав та інтересів позивача шляхом задоволення позовних вимог, так як дії ДПІ по неприйняттю податкової декларацій позивача з податку на додану вартість за травень 2010 року не відповідають законодавству, а також порушують права та інтереси позивача.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький