Справа № 6/212/08/5016
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2011 р.Справа № 6/212/08/5016

Категорія:10.3Головуючий в 1 інстанції: Сапронова Л.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ВАТ «Чорноморсуднопроект»на постанову Господарського суду Миколаївської області від 03 березня 2009 року по справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва до «Чорноморсуднопроект»про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2008 року Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість зі сплати витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність»і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів у сумі 125 381, 75 грн.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 03 березня 2009 року позов був задоволений частково: стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Чорноморсуднопроект» на користь Управління Пенсійного фонду України в

Заводському районі м. Миколаєва, 21963,52 грн заборгованість зі сплати витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій.

Не погоджуючись з рішенням суду ВАТ «Чорноморсуднопроект» подало апеляційну скаргу , в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та зупинити розгляду справи.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України , але до судового засідання не зявилися.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі : відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб , які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату , час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних встановлених обставин:

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.17 КАС України до компетенції адміністративних судів відносяться, та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства: спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України( в ред. зі змінами та доповненнями ,діючими на момент розгляду справи) окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України ,до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що відповідач, зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»є платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування . Відповідач є державною організацією, створеною, відповідно до Статуту, з метою отримання прибутку і має відшкодовувати органам Пенсійного фонду України відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»різницю в пенсіях, призначених науковим працівникам, з власних коштів.

Колишнім працівникам позивача, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, призначено пенсії згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»від 13.12.1991 року № 1977-ХП, що підтверджується наданими копіями розпоряджень (а.с. 183, 188, 193, 197, 201, 205, 209, 212, 217, 222).

Суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України "Про науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, по відшкодуванню яких за період з квітня 2003 року по березень 2008 року має заборгованість відповідач становить 125 381,75 грн.

Порядок такого відшкодування визначений ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», ч. 2 п. 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ ІV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 372.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»пенсії науковим працівникам призначаються у розмірі 80 % заробітної плати, що визначається відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону та ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Різниця між сумою призначення пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право дана особа, фінансується для наукових працівників бюджетних установ і організацій за рахунок державного бюджету, а для працівників інших підприємств і організацій за рахунок коштів цих підприємств і організацій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, в порядку ст. 24 зазначеного Закону відповідач повинен відшкодовувати з власних коштів органам Пенсійного фонду України різницю в пенсіях, призначених науковим працівникам відповідно до Порядку фінансування та виплаті різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ ІV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 372.

Пунктом 2 Постанови № 372 визначено, що 50 % суми різниці фінансується за рахунок коштів державного бюджету, інша частина за рахунок коштів підприємства.

Відповідно до ч. 2 п. 5 та п. 8 Постанови № 372 підприємства самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісячно до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду України за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулих та поточних роках.

Відповідно до п. 4 вищевказаного Порядку, у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу ІП-ІУ рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 30.03.2005 року у справі № 1/43 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2005 року у справі № 1/43, залишеними без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.04.2007 року, встановлено факт правонаступництва ВАТ «Чорноморсуднопроект»після УЦКБ «Чорноморсуднопроект»та ІДКБ «Чорноморсуднопроект».

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції , щодо встановлення судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили факту правонаступництва ВАТ «Чорноморсуднопроект»після УЦКБ «Чорноморсуднопроект»та ЦКБ «Чорноморсуднопроект».

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що починаючи з 31.03.2007 року по 31.03.2008 року (день звернення до суду з позовом) розмір коштів для фінансування різниці між сумою пенсій, що мав бути сплачений відповідачем, становить 21 963,52 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції , що строк звернення до суду з позовом про стягнення 103 418,23 грн. заборгованості зі сплати витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за період з квітня 2003 року по березень 2007 року поновленню не підлягає та вважає ,що він був пропущений з неповажних причин , а з врахуванням ,що представник відповідача наполягав на застосуванні передбаченого ст. 99 КАС України строку, стягненню піддягали тільки 21963,52 грн. витрат на виплату пенсій, що мали бути сплачені відповідачем з урахуванням річного строку звернення до суду, а саме з 31.03.2007 року по 31.03.2008 року (день звернення до суду з позовом).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановлені постанови правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови Господарського суду Миколаївської області від 03 березня 2009 року апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ВАТ «Чорноморсуднопроект»залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Миколаївської області від 03 березня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя пис/

Судді: /підпис/