Справа № 814/2062/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р. Справа № 814/2062/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

при секретарі Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 19.09.2016 року №264, поновлення на посаді позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №264 о/с від 19.09.2016 року в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді інспектора Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.09.2016 року по 06.12.2016 року у сумі 6404,94 гривень, без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь позивача середню заробітну плату за один місяць в розмірі 4112,58 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді інспектора Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 4112,58 грн.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2015 року ОСОБА_3 призначено на посаду Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

09.03.16 року атестаційною комісією № 5 ГУНП в Миколаївській області ухвалене рішення про те, що ОСОБА_3 не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

31.03.16 року наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №64 о/с ОСОБА_3 було звільнено з поліції через службову невідповідність, на підставі висновків атестаційної комісії №5 від 09.03.16.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року по адміністративній справі №814/842/16 наказ №64 від 31.03.16 визнано протиправним та скасовано, а ОСОБА_3 поновлено на посаді інспектора Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Наказом ГУНП в Миколаївській області №184 о/с від 15.07.2016 року на підставі постанови МОАС від 01.07.16, позивача поновлено на посаді інспектора Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

18.07.16 року ОСОБА_3 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням тимчасових штатів.

Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №264 о/с від 19 вересня 2016 року Кудінова О.О. звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.4 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудові гарантії позивача були порушені, у зв'язку з чим повинні бути відновлені шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

За загальним правилом, під час вирішення адміністративних спорів пов'язаних з проходженням публічної служби, пріоритетними є норми спеціальних законів, у цьому випадку Закону України "Про Національну поліцію". Але, у випадках не врегульованих спеціальним законодавством, підлягає застосуванню трудове законодавство.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Національну поліцію", призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 62 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на поліцейських.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Як вбачається із матеріалів справи, наказами голови Національної поліції України від 28.04.2016 р. № 360 дск "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Миколаївській області" та т.в.о. начальника ГУНП в Миколаївській області від 31.05.2016 р. № 440 дск "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Миколаївській області" були скасовані всі тимчасові штати ГУНП в Миколаївській області та скорочені всі посади, в тому числі і посада, яку обіймав до звільнення позивач, і оголошені постійні штати ГУНП.

Разом з тим, колегія суддів вказує на те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази скорочення штатів та саме посади позивача. Так, відповідачем надано перелік змін у штатах ГУ НП в Миколаївській області в якому зазначено, що скорочуються всі посади, однак не надано новий перелік посад ГУ НП в Миколаївської області, який би підтверджував, що посада позивача в новому переліку посад відсутня.

Таким чином, наведене свідчить, що в структурі ГУНП в Миколаївській області відбулась реорганізація, при цьому штат Управління ГУНП в Миколаївській області не скоротився, посаду, яку обіймав позивач, не було скорочено. Отже, фактично ніякої реорганізації у ГУНП в Миколаївській області не відбувалось.

Встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом. Це зобов'язання ГУНП в Миколаївській області не виконало, трудові гарантії позивача як працівника були порушені.

Окрім іншого, частиною 2 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачається право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Колегія суддів зазначає, що жодної іншої посади, відповідачем не пропонувалось та доказів відмови позивача від інших посад в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не надано.

Також, відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації, відповідно до вимог частини 5 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію", за якою переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Як вбачається з апеляційної скарги ГУНП та із заперечень до адміністративного позову, що фактичною підставою для звільнення позивача є не реорганізація та скорочення штатів, а протокол атестаційної комісії № ОП №15.00004453.00232289 від 09.03.16 року, який зберігається в матеріалах особової справи, згідно яким позивач не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, колегія суддів вважає, що Управлінням ГУНП безпідставно не прийнято до уваги висновки суду першої та апеляційної інстанції по справі № 814/842/16, за якими не лише визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення позивача, а й надано оцінку підставам звільнення - процедурі атестації та висновкам атестаційної комісії, які відповідно до мотивувальної частини постанов є такими, що суперечать законодавству.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач необґрунтовано взяв до уваги висновки атестаційної комісії під час звільнення позивача.

Посилання відповідача на відсутність в резолютивній частині постанови суду рішення про скасування висновків атестаційної комісії не означає, що зазначені висновки є чинними і після поновлення позивача на посаді в поліції та продовжують для нього створювати негативні наслідки.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не проводиться реорганізація чи скорочення штатів, а лише заміна тимчасового штатного розпису на постійний, та позивачу не було запропоновано жодної іншої посади, як в постійному штаті ГУНП в Миколаївській області так і в іншому органі чи підрозділі поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду про протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується протиправність звільнення позивача зі служби в поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог позивача про поновлення його на тій посаді та у тому органу, в якому він був протиправно звільнений та відповідно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко