Справа № 815/2629/16
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2629/16

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника відповідача Коваленка А.А. та представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відмову від адміністративного позову по апеляційному провадженню за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області та Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Васильковської Євгенії Валеріївни (третя особа ОСОБА_4) про скасування реєстрації декларації та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі Департамент ДАБІ в Одеській області), Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Управління ДР Головного ТУЮ в Одеській області) та Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Васильковської Є.В. (далі Державний реєстратор Васильковська Є.В.). З урахуванням уточнення адміністративного позову позивач просила:

- скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Департаментом ДАБІ в Одеській області від 29 грудня 2015 року за № ОД 25 на об'єкт - «реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів», за адресою: АДРЕСА_1, замовником якої є ОСОБА_4;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 січня 2016 року № 27986755, прийняте Державним реєстратором Васильковською Є.В., щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 на реконструйовану квартиру за названою адресою, загальною площею 105,4 кв. м (а. с. 38-47).

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2. Поряд з квартирою позивача знаходиться квартира № 15, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4, загальна площа якої на момент придбання її третьою особою становила 31,8 кв. м. Третьою особою виконані будівельні роботи з реконструкції належної йому квартири № 15 та на її місці збудовано двоповерховий будинок загальною площею 105,4 кв. м, в результаті чого повністю закрито вікно санвузла та частину вікна кухні в квартирі, що належить ОСОБА_3. Позивачу стало відомо, що реконструкція названої квартири № 15 була здійснена згідно зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області декларації від 29 грудня 2015 року № ОД 25 про готовність об'єкта до експлуатації. На підставі названої декларації Державним реєстратором Васильковською Є.В. було зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на реконструйовану квартиру № 15 загальною площею 105,4 кв. м. На думку позивача, реєстрація вказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації здійснена незаконно, оскільки відомості, які в ній містяться, є недостовірними, що є підставою для скасування реєстрації декларації.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Департаментом ДАБІ в Одеській області від 29 грудня 2015 року за № ОД 25 на об'єкт «реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів», за адресою: АДРЕСА_1, замовником якої є ОСОБА_4. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 січня 2016 року № 27986755, прийняте Державним реєстратором Васильковською Є.В., щодо реєстрації права власності за громадянином ОСОБА_4 на реконструйовану кв. АДРЕСА_1, загальною площею 105,4 кв. м.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не прийнято до уваги, що з матеріалів справи не вбачається які саме права, свободи та інтереси позивача по справі були порушені відповідачем під час реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29 грудня 2015 року № ОД 25 та самим фактом такої реєстрації. Крім того, скасування названої декларації є втручанням в дискреційні повноваження відповідача. На думку апелянта, дії відповідача з реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації були вчинені у відповідності до вимог ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Суд першої інстанції під час прийняття оскарженого рішення неправильно застосував положення ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності підстав для скасування рішення про державну реєстрацію права власності. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

4 квітня 2017 року ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції подано заяву про відмову від адміністративного позову, в якій ставиться питання про закриття провадження у справі (а. с. 204).

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників третьої особи та відповідача, які вважали за необхідне прийняти відмову ОСОБА_3 від позову, обговоривши заяву позивача про відмову від адміністративного позову, перевіривши матеріали справи та правильність оскарженого судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку про прийняття відмови позивача від адміністративного позову та закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.

Поряд з квартирою позивача знаходиться квартира № 15, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4, загальна площа якої на момент придбання її третьою особою становила 31,8 кв. м.

Третьою особою виконані будівельні роботи з реконструкції належної йому квартири № 15 та на її місці збудовано двоповерховий будинок загальною площею 105,4 кв. м, в результаті чого закрито вікно санвузла та частину вікна кухні в квартирі, що належить ОСОБА_3.

Реконструкція названої квартири № 15 була здійснена на підставі зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області декларації від 29 грудня 2015 року № ОД 25 про готовність об'єкта до експлуатації.

На підставі названої декларації Державним реєстратором Васильковською Є.В. було зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на реконструйовану квартиру № 15 загальною площею 105,4 кв. м.

Як зазначено вище, позивачем до суду апеляційної інстанції подано заяву про відмову від адміністративного позову.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 157 названого Кодексу суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

На підставі ч. 1 ст. 51 КАС України позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду.

Суд не приймає відмови позивача від адміністративного позову, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси (ч. 4 ст. 51 КАС України).

Враховуючи, що відмова ОСОБА_3 від адміністративного позову не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси, апеляційний суд приходить до висновку про прийняття відмови від позову із закриттям провадження у справі.

Разом з цим, виходячи з наведених вище положень ст. 203 КАС України, апеляційний суд для вирішення питання щодо скасування постанови суду першої інстанції або визнання її нечинною має надати оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29 грудня 2015 року з підстав наявності недостовірних даних, наведених в цій декларації, підлягає скасуванню, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27986755 також має бути скасоване.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Згідно п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року № 750) у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування. Орган державного архітектурно-будівельного контролю також скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили. Про скасування реєстрації декларації замовнику письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування. Після скасування реєстрації декларації замовник має право повторно подати її згідно з вимогами, встановленими пунктом 17 цього розділу.

З наведеного слідує, що за умови наявності належним чином зареєстрованих декларацій про початок будівельних робіт і про готовність об'єкта до експлуатації, обставини виявлення у вказаних деклараціях недостовірних даних, які дозволяють кваліфікувати об'єкт як самочинне будівництво, є підставою для скасування реєстрації цих декларацій самою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю або в судовому порядку.

Тобто, підставами для скасування реєстрації декларацій про початок будівельних робіт чи про готовність об'єкта до експлуатації є виявлення у деклараціях недостовірних даних, внесених замовником, які дають підстави кваліфікувати об'єкт будівництва як самочинне будівництво.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_1, площа якої на момент придбання її третьою особою становила 31,83 кв. м (а. с. 24-26).

Матеріалами справи також встановлено, що 2 вересня 2015 року ОСОБА_4 подав до Департаменту ДАБІ в Одеській області декларацію про початок виконання будівельних робіт без зміни геометричних розмірів, яка зареєстрована Департаментом ДАБІ в Одеській області 2 вересня 2015 року (а. с. 15-16).

З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2015 року ОСОБА_4 подав до Департаменту ДАБІ в Одеській області декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, за адресою: АДРЕСА_1 категорія складності ІІ, яка 29 грудня 2015 року зареєстрована Департаментом ДАБІ в Одеській області за № ОД 25 (а. с. 17-19).

В п. 11 названої декларації зазначений дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий Інспекцією ДАБК при УАМ ОМР, від 16 червня 2006 року № 461/06.

Разом з цим, згідно листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 30 травня 2016 року № 01-15/332, дозвіл на виконання будівельних робіт № 461/06 виданий Інспекцією ДАБК м. Одеси на будівництво садового будинку за адресою: АДРЕСА_3 під магазин (а. с. 21, 22).

Згідно пунктів 14 та 15 названої декларації загальна площа будівлі після реконструкції склала 105,4 кв. м.

Проте, в декларації про початок виконання будівельних робіт загальна площа квартири третьої особи складала 31,8 кв. м. При цьому у названій декларації зазначалось, що будівельні роботи будуть здійснені без зміни геометричних розмірів.

Наведені обставини свідчать про внесення замовником в декларацію про готовність до експлуатації об'єкта недостовірних даних, які дозволяють кваліфікувати об'єкт як самочинне будівництво, що є підставою для скасування реєстрації названої декларації.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яку 29 грудня 2015 року зареєстровано Департаментом ДАБІ в Одеській області за № ОД 25.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно ч. 4 названої статті Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням державного реєстратора Головного ТУЮ в Одеській області від 29 січня 2016 року № 27986755 зареєстровано право власності на реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 105,4 кв. м за ОСОБА_4.

Разом з цим, згідно п. 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки) подається:

1) документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

3) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

4) письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності та у результаті проведення реконструкції змінився розмір часток у такому праві);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, скасування в судовому порядку реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, на підставі якої ОСОБА_4 набув право власності на спірний об'єкт нерухомості, тягне за собою внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав.

Отже, єдиною правовою підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на спірне майно може бути рішення адміністративного суду про скасування оскарженого рішення Головного ТУЮ в Одеській області від 29 січня 2016 року № 27986755.

При цьому можливість скасування в порядку адміністративного судочинства названого рішення про державну реєстрацію права власності не залежить від законності такого рішення на момент його прийняття.

В рамках даного спору достатньою підставою для скасування рішення відповідача про державну реєстрацію права власності від 29 січня 2016 року № 27986755 є факт скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, на підставі якої ОСОБА_4 набув право власності на спірний об'єкт нерухомості.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 21 квітня 2016 року № 281 зобов'язано ОСОБА_4 привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, в первинний стан (а. с. 29 зворот).

Із врахуванням викладеного, правильними є висновки суду першої інстанції про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 січня 2016 року № 27986755, прийнятого Державним реєстратором Головного ТУЮ в Одеській області Васильковською Є.В., щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 на реконструйовану квартиру за названою адресою загальною площею 105,4 кв. м.

Оскільки судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 203 КАС України приходить до висновку про визнання оскарженого судового рішення нечинним із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову ОСОБА_3 від адміністративного позову.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року визнати нечинною, а провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 22 травня 2017 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко