Справа № 826/11830/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

06 квітня 2017 року №826/11830/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа Головного управління Національної поліції у Київській області, Центральної атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області, Миронівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області
провизнання протиправними та скасування рішень, наказу від 26.01.2016 №19 о/с в частині, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області (далі - відповідач-1), Центральної атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач-2), третя особа Миронівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому просить суд:

1) визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції у Київській області в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню;

2) визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Київській області щодо проведення атестації ОСОБА_1;

3) визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність;

4) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 26.01.2016 №19 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі підпункту 5 пункту 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію»;

5) поновити ОСОБА_1 (М-215908) на посаді слідчого Миронівського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 26.01.2016;

6) стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 26.01.2016 по день поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що атестування, на підставі якого прийнято оскаржувані рішення (висновок та наказ), проведено щодо ОСОБА_1 безпідставно, оскільки останній не підлягав такій атестації у порядку Закону України «Про Національну поліцію» як колишній працівник міліції. Крім того, позивачем наголошено, що Центральною атестаційною комісією №4 Головного управління Національної поліції в Київській області необґрунтовано, необ'єктивно та односторонньо, без врахування всіх критеріїв, а саме: повноти виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показників службової діяльності; рівня теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявності заохочень; наявності дисциплінарних стягнень; результатів тестування, прийнято рішення (висновок) про невідповідність позивача займаній посаді та звільнення останнього.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що спірний наказ прийнято на підставі приписів чинного законодавства та атестаційного листа за наслідками проходження атестування, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню.

Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не з'явилися, письмових заперечень проти позову не надали.

З урахуванням викладеного, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління Національної поліції у Київській області від 07.11.2015 №1 о/с «По особовому складу Миронівського відділенню поліції» ОСОБА_1 (М-215908), який мав спеціальне звання «лейтенант міліції», відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», призначено слідчим, як прибулого з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціального звання «лейтенант поліції» в порядку переатестування та установленням посадового окладу згідно штатного розпису, з 07.11.2015.

Наказом Головного управління Національної поліції у Київській області від 26.01.2016 №19 о/с «По особовому складу» лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-215908), слідчого Миронівського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції, 26.01.2016 звільнено у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» через службову невідповідність. В якості підстави для прийняття вказаного наказу зазначено атестаційний лист ОСОБА_1 07.12.2015.

Вважаючи вказані рішення (висновок) атестаційної комісії та наказ протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Одразу слід зазначити, що разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку, в якій останній просив суд поновити пропущений строк звернення з даними позовом до суду. В обґрунтування вказаного клопотання позивачем зазначено, що останній у період з 13.01.2016-19.01.2016, 20.01.2016-30.01.2016, 22.02.2016-28.02.2016 перебував на амбулаторному лікуванні, на підтвердження чого надано копії довідок. Крім того, позивачем наголошено, що позивач не міг своєчасно звернутись з даним позовом до суду, з огляду на необхідність догляду за новонародженою дитиною.

Так, згідно з частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина третя статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

У силу частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За результатами вирішення поданого позивачем клопотання та доданих до нього доказів, суд дійшов до висновку про наявність поважних причин пропуску строку звернення з даним позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом частини першої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Приписами частини другої статі 57 Закону України «Про Національну поліцію» визначений вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, до яких належить призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Прийняття рішення про проведення атестування поліцейських з інших підстав, ніж зазначені у частині другій статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», не передбачено, а, відтак, вказаний перелік є вичерпним, що відповідає правовій позиції, викладеній у пункті 2 висновків Аналізу судової практики оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації, затвердженого Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації» від 29.09.2016 №11.

Відповідно до частини четвертої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», рішення про проведення атестування, приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

При цьому, згідно з пунктом 2 висновків Аналізу судової практики оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації, затвердженого Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації» від 29.09.2016 №11, вказане положення у взаємозв'язку з положенням частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» необхідно розуміти таким чином, що у відповідному наказі керівника органу поліції щодо заходів із підготовки та проведення атестування повинно бути зазначено: ім'я поліцейського (перелік імен поліцейських), які підлягають атестуванню; необхідність та підстава атестування щодо кожного поліцейського, який включений до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

На підтвердження вказаного відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не надано суду доказів прийняття керівником органу поліції наказу про проведення атестування саме позивача із зазначенням причин його проведення у відповідності до переліку, визначеного приписами частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

У той же час, з огляду на відсутність такого рішення, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Національної поліції у Київській області в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Натомість, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, у даному випадку тестування позивача проводилося з метою з'ясування під час проведення атестування рівня їх професійних якостей, мотивації особи, що спонукає до поведінки на досягнення цілей у службі, що в свою чергу передбачає встановлення рівня розвинутості у суб'єкта, емоційного ставлення до професійної діяльності, вміння адаптувати свою поведінку відповідно до ситуації, що виникають, вміння будувати процес спілкування, сформованості здібностей як мислення, уявлення, спостережність, комунікативних умінь і широкого набору професійно значущих властивостей: емоційної стабільності, самоконтролю, щирості, доброти, наполегливості тощо.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що вказана підстава не відповідає наведеним вище приписам частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», відтак, у Головного управління Національної поліції у Київській області та Центральної атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області були відсутні законодавчо мотивовані підстави для проведення атестації ОСОБА_2 у межах спірних правовідносин.

Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у пункті 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції визначені у статтях 49, 61 Закону України «Про Національну поліцію», до яких, зокрема, належать досягнення 18 років, наявність повної загальної середньої освіти, відповідність рівня фізичної підготовки вимогам, що затверджені Міністерством внутрішніх справ України.

Докази такої невідповідності позивача у матеріалах справи відсутні, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано.

У відповідності до статті 58 Закону України «Про Національну поліцію», призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Доказів того, що позивач був призначений на одну з посад, передбачених частиною другою статті 58 Закону України «Про Національну поліцію», відповідачі не надали.

Отже, суд виходить з того, що позивач не був прийнятий на службу на тимчасовій основі. Іншого з матеріалів справи не вбачається, а відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що проведення атестування відносно позивача не відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, на виконання вимог частини п'ятої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» наказом Міністра внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465 була затверджена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (ту і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами пункту 5 розділу І Інструкції передбачено, що атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

У свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу IV Інструкції, на поліцейського, який атестується, складається атестаційний лист, у якому зазначаються такі відомості: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Згідно з пунктами 10-13 розділу IV Інструкції, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Згідно з пунктом 15 розділу IV Інструкції, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Приписами частини першої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що під час проведення атестування підлягають оцінці не тільки критерії, зазначені у пункті 16 розділу IV Інструкції, а також ділові та особисті якості поліцейського.

Усі рішення атестаційної комісії, згідно з пунктом 20 розділу IV Інструкції, оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

З наявної у матеріалах справи копії протоколу засідання Центральної атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області від 07.12.2015 ОП №07/12/1-15 вбачається, що під час проведення атестування позивача було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на поліцейського, перелічених у самій формі бланку, а саме: декларацію про доходи, послужний список (форма1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» та інформацію з відкритих джерел, за результатами розгляду яких вказано, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, відомості про притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо) атестаційна комісія не досліджувала. Крім того, протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) комісії не містять будь-яких відомостей про те, яким саме вимогам, що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, яку обіймав позивач, він не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність.

При цьому, у протоколі Апеляційної атестаційної комісії північного регіону від 29.12.2015 №29-12/15/1, копія якого наявна у матеріалах справи, вказано, що скаржником не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички, у зв'язку з чим подана скарга розгляду не підлягає.

З огляду на викладене вбачається, що під час атестування позивача не досліджувалась можливість або неможливість переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією, з урахуванням того, що результатами тестування не є єдиним джерелом інформації, яким повинна керуватися атестаційна комісія при складенні висновків.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, а з письмових заперечень відповідача-1 не вбачається, які ж саме причини чи мотиви стали підставою для висновків про невідповідність позивача займаній посаді.

Також, суд звертає увагу, що в атестаційному листі від 07.12.2015 безпосереднім керівником позивача - начальником слідчого відділення Миронівського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області підполковником поліції ОСОБА_3 вказано, що ОСОБА_1 за час перебування на посаді зарекомендував себе грамотним, ініціативним працівником, протягом 2015 року ним було направлено до суду 18 кримінальних проваджень на 25 епізодів, 51 провадження закрито. До виконання службових обов'язків відноситься сумлінно, принципово і вимогливо, з почуттям відповідальності за доручену справу. Добре знає чинне законодавство та нормативні акти, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня. У складній обстановці орієнтується розсудливо, рішення приймає зважено та обдумано. При вирішенні службових питань проявляє принциповість, ініціативу та наполегливість. Вміло організовує свою роботу. Вимогливий до себе. Турбується про результати службової діяльності. У повсякденній діяльності дотримується законності.

Окрім того, згідно атестаційного листа від 17.05.2013 (за період з серпня 2009 року по червень 2013 року), начальник факультету з підготовки слідчих підполковник міліції ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_1 займаній посаді відповідає, заслуговує на висунення на вищу посаду - слідчий СВ.

З огляду на викладене, враховуючи необґрунтованість висновку Центральної атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області, оформленого протоколом від 07.12.2015 ОП №07/12/1-15 та внесеного в атестаційний лист ОСОБА_1, суд, з урахуванням належного способу захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, дійшов до висновку про протиправність та скасування останнього.

Відтак, виходячи з такого, що вказаний висновок виступив єдиною підставою для прийняття наказу Головного управління Національної поліції у Київській області від 26.01.2016 №19 о/с «По особовому складу», яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-215908), слідчого Миронівського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

При визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку, обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

З урахуванням викладеного, на користь позивача підлягає стягненню сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.01.2016 (наступний день за днем звільнення) по 06.04.2017 (день ухвалення судового рішення), кількість днів вимушеного прогулу станом на 06.04.2017 становить 301 робочий день.

З довідки Головного управління Національної поліції у Київській області від 19.09.2016 №6021 вбачається, що за останні два повних календарних місяці роботи перед звільненням, грошове забезпечення позивача склало в загальній сумі 7866,00 грн., а саме: 3496,00 грн. за листопад 2015 року та 4370,00 грн. за грудень 2015 року.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення складає 178,77 грн. обраховане як 7866,00 грн. (грошове забезпечення за останні два повних календарних місяці роботи перед звільненням)/ 44 (кількість робочих днів у листопаді та грудні 2015 року).

Отже, сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку належить стягнути на користь позивача, становить: 178,77 грн. х 301 робочих дня = 53 809,77 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що за змістом пунктів 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

Враховуючи, що позивач проходив службу у Головному управлінні Національної поліції у Київській області суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу слід стягнути саме з останнього.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати висновок Центральної атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області, оформленого протоколом від 07.12.2015 ОП №07/12/1-15 та внесеного в атестаційний лист, щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді і звільнення останнього зі служби в поліції через службову невідповідність.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 26.01.2016 №19 о/с «По особовому складу» в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-215908), слідчого Миронівського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

4. Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-215908) на посаді слідчого Миронівського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 27.01.2016 по 06.04.2017 у розмірі 53 809 (п'ятдесяти трьох тисяч вісімсот дев'яти грн.) 77 копійок.

6. В іншій частині позову відмовити.

7. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 (М-215908) на посаді слідчого Миронівського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 3933 (три тисячі девятсот тридцять три) грн. 00 коп. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання її копії повного тексту.

Суддя Літвінова А.В.