Справа № 813/4027/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/828/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. до ОСОБА_2 про примусове стягнення суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

17.11.2016р. позивач ОСОБА_3 обєднана державна податкова інспекція /ОДПІ/ Головного управління /ГУ/ ДФС у Львівській обл. звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила примусово стягнути з відповідача ОСОБА_2 податковий борг в сумі 14157 грн. (а.с.4 і на звороті).

Розгляд справи проведений судом першої інстанції в порядку скороченого провадження, передбаченого ст.183-2 КАС України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2016р. заявлений позов задоволено; стягнуто з відповідача ОСОБА_2 до бюджету податковий борг в сумі 14157 грн. (а.с.25-27).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач ОСОБА_2, яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.31-33).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що 15.01.2015р. позивачем здійснено сплату податкового зобовязання, що стверджується відповідними квитанціями. Невиконання банківською установою (ПАТ КБ «Надра») своїх зобовязань по відправленню платежу до бюджету не може призводити до подвійного стягнення боргу, а тому апелянт звільняється згідно закону від відповідальності за несвоєчасне поступлення або непоступлення коштів до бюджету.

Також судом помилково проведено розгляд справи в порядку скороченого провадження (п.4 ч.1 ст.183-2 КАС України), чим позбавлено відповідача можливості докази про сплату боргу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік відповідачем задекларовано суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб /ПДФО/ в загальному розмірі 14157 грн. (а.с.8-9).

У звязку із непоступленням коштів до бюджету позивачем скеровано на адресу відповідача податкову вимогу № 1033-13 від 15.07.2016р. на загальну суму 14157 грн. (а.с.6-7).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що сума податкового зобовязання з ПДФО в розмірі 14157 грн. є узгодженою, доказів самостійної сплати відповідачем податкового боргу не надано, не здобуто таких й судом. За таких умов заявлений позов визнаний обґрунтованим та підставним.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і не враховують всіх обставин справи, з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено обовязок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами ПК України та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення цих відносин).

Зокрема, відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.129.6 ст.129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Приписами п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Під час апеляційного розгляду справи відповідачем представлені дві квитанції про сплату суми податку (оригінали оглянуті під час апеляційного розгляду), а саме:

№ k16/F/9 від 15.01.2015р. на суму 565 грн. 50 коп. (а.с.35);

№ k16/F/10 від 15.01.2015р. на суму 13591 грн. 50 коп. (а.с.34).

Таким чином, позивач внесла в касу банку готівкові кошти для подальшого їх перерахунку до бюджету, отримала банківські документи про здійснення банківської операції, чим виконала свій обовязок по сплаті податкового боргу з ПДФО за 2014 рік.

Окрім цього, відповідачем здійснено сплату коштів до бюджету до часу прийняття Правлінням Національного Банку України постанови № 83 від 05.02.2015р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних».

За таких обставин є відсутніми правові підстави для стягнення з відповідача суми податкового боргу у загальному розмірі 14157 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає заявлений позов безпідставним та необгрунтованим, а тому такий не підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, з наведених підстав.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2016р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. до ОСОБА_2 про примусове стягнення суми податкового боргу, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6