Справа № 820/2293/16
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 травня 2017 року м. Київ К/800/15137/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Олексієнко М.М., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги представника Державної міграційної служби України (далі - ДМС) на судові рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДМС, треті особи - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області про скасування рішення та зобов'язання повторно розглянути заяву,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року представник ДМС звернувся із касаційною скаргою на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року, якими позовні вимоги задоволено. Скасовано рішення ДМС від 5 квітня 2016 року №173-16. Зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ставиться вимога про скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову у задоволені позову. Вказується на те, що позивач прибув на територію України з метою кращого життя, а не через загрозу небезпеки в країні походження Сирійській Арабській Республіки.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до положень, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадку, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми, касаційна скарга є необґрунтованою, якщо викладені в ній доводи не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права або такі посилання є безпідставними.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, є безпідставні.

Згідно з пунктами 1, 13 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2011 року № 3671-VI «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (далі - Закон № 3671-VI), біженцем визнається особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Судами установлено, ОСОБА_1 є громадянином Сирійської Арабської Республіки, вперше прибув до України у 2008 році на підставі туристичної візи.

За наслідками проведених з позивачем співбесід, 5 квітня 2016 року прийнято рішення №173-16 про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Як зазначено судом першої інстанції, в Рекомендаціях Управління Верховного комісара ООН у справах біженців з питання міжнародного захисту щодо осіб, які покидають Сирійську Арабську Республіку (редакція ІІ) від 27 жовтня 2014 року, зазначено, що ситуація щодо захисту прав людини в Сирії погіршується, і в країні вчиняються порушення, рівносильні злочинам проти людяності, що підкріплюються повною відсутністю відповідальності. До групи ризику належать, зокрема, противники сирійського уряду та особи, які такими вважаються, учасники протестів, активісти та інші особи та їх родичі, яких вважають прихильниками опозиції; цивільні особи та їх родичі, які проживають в міських районах, селах та селищах, які вважаються противниками уряду

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач належним чином не дослідив, який рівень небезпеки загрожує позивачу в разі повернення, що не відповідає вимогам статті 3 Європейської конвенції про права людини, яка забороняє вислання осіб у країну, де вони можуть зазнати переслідувань, тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження.

З урахуванням зазначених обставин, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення від 5 квітня 2016 року №173-16 щодо відмови позивачу у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов'язали повторно розглянути його заяву.

Керуючись статями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Державної міграційної служби України на судові рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, треті особи - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області про скасування рішення та зобов'язання повторно розглянути заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Олексієнко