Справа № 648/429/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 648/429/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Бугрименко В.В.

16 травня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до голови Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області про зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до голови Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області про зобовязання розглянути їх заяви, внести в списки, нарахувати та видати їм зерно натурою за період з 1997 року по 2016 рік, посилаючись на те, що відповідно до п.7 Указу Президента України №720/95 від 8 серпня 1995 року вони мають право на земельні паї, які відповідач передав в оренду Агрофірмі радгосп «Білозерський».

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було залишено без руху на підставі ст. 108 КАС України.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року було відмовлено у відкритті провадження по справі, у звязку з тим, що вказаний спір не підсудний адміністративним судам.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 21.02.2017 року, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким справу направити для відкриття провадження іншим суддею згідно Цивільного процесуального кодексу України.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року був залишений без руху на підставі ст. 108 КАС України через не зазначення в позовній заяві змісту позовних вимог згідно з ч. 3 ст. 105 КАС України та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Також підставою для залишення позову без руху став факт відсутності довіреності або іншого документу, який би підтверджував повноваження ОСОБА_4 діяти в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які також зазначені в якості позивачів.

Таким чином, питання щодо відповідності поданої позовної заяви вимогам процесуального закону та питання щодо можливості відкриття провадження у справі вирішувалось суддею відповідно до вимог саме Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказана ухвала оскаржена позивачами по справі не була.

На виконання вказаної ухвали позивачами було подано до суду першої інстанції доповнення до позовної заяви від 10.02.2017 року.

За наслідками розгляду вказаного доповнення, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що вказану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження по справі необхідно відмовити.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, зокрема, якщо, заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Слід зазначити, що згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до Конституції та законів України владними повноваженнями наділені державні органи, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи.

Здійснення владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень необхідно розуміти як реалізацію будь-яких владних повноважень у межах компетенції (діяльності) органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, що не відносяться до повноважень, пов'язаних із прийняттям законів та здійсненням правосуддя.

Зважаючи на зазначене, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами - Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і не може вирішуватись адміністративним судом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі просять зобовязати відповідача видати їм орендну плату за землю у натуральній формі.

Зазначене свідчить про те, що в даному випадку спір виник з приводу права позивачів на отримання орендної плати за землю, і відповідач у спірних правовідносинах не виступає в якості субєкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, спір, який виник між сторонами не є публічно-правовим, а, як вірно встановлено судом першої інстанції, має приватно-правовий характер, у звязку з чим на такий спір не поширюється адміністративна юрисдикція.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Оскільки предмет спору в даній справі безпосередньо пов'язаний з правом оренди (спір про право), що є предметом цивільно-правових відносин, то такий спір належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на зазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав, передбачених КАС України, для відмови у відкритті провадження за поданим позовом.

В поданій апеляційній скарзі позивачі посилались на те, що при зверненні до суду вони керувались нормами Цивільного процесуального кодексу України, а тому, на думку позивачів, суддя суду першої інстанції не мав права, після усунення недоліків, повертати позовну заяву.

У звязку з викладеним апелянти просили скасувати ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року та направити справу для відкриття провадження іншим суддею згідно Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 184 КАС України судом апеляційної інстанції в адміністративних справах є апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду визначені ст. 199 КАС України. Так, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін; 2) змінити ухвалу суду; 3) скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду; 4) скасувати ухвалу суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; 5) визнати ухвалу суду нечинною і закрити провадження у справі; 6) скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

При чому, повноваження щодо скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду передбачають, що такий подальший розгляд справи повинен здійснюватися саме у порядку адміністративного судочинства відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційний адміністративний суд позбавлений права направляти справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги апелянтів є необґрунтованими.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197; 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк