Справа № 2-а-9857/10/1412
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2011 р.Справа № 2-а-9857/10/1412

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2010 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, за період з 01.01.2006 по 31.10.2010 рік.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2010 року позов задоволено частково, зобовязано відповідача перерахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу, згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, за період з 09.07.2007 по 31.12.2007, 22.05.2008 по 31.12.2008 та з 01.01.2009 по 31.10.2010 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та на нього розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 19.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом 01.12.2010 року, та враховуючи положення ст.99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи), ним порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до суду є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

Посилання позивача на юридичну необізнаність не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду. За таких підстав, апеляційний суд вважає, що права позивача підлягають захисту з 01.06.2010 року, тобто в межах 6-місячного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи, що судом першої інстанції, при вирішені справи порушено норми процесуального права, судова колегія скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2010 року скасувати, з прийняттям у справі нової постанови, якою позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 01 червня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги в частині зобовязання відповідача вчинити певні дії за період з 01.01.2006 року по 31.05.2010 року залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3