Справа № 804/2696/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 р. Справа № 804/2696/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді членів колегії - суддів:Конєвої С.О. Прудника С.В., Ількова В.В.
при секретарі судового засіданняСергієнко В.Ю.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Полуциганова І.В., Ковальова О.В. Дроздюк А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування рішення №7252/10/28-10-46-14-08 від 07.02.2017р., -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2017р. Приватне акціонерне товариство «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» звернулося з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та просить визнати протиправним та скасувати рішення (відповідно до п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 01.12.2010р. № 2755-VІ із змінами та доповненнями) вих. №7252/10/28-10-46-14-08 від 07.02.2017р. винесене Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що винесене відповідачем вищевказане рішення є протиправним, оскільки викладені в ньому висновки про те, що у позивача відсутні підстави для застосування положення п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, так як станом на 01.12.2016р. позивачем не здійснено зміну податкової адреси з тимчасово окупованої території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України, суперечать нормам законодавства України з огляду на те, що позивач через свій структурний підрозділ - Амвросіївський завод, який розташований на окупованій території - смт. Новоамвросіївське, Амвросіївського району Донецької області до складу якого входить структурний підрозділ Єнакіївський завод розташований у м. Єнакієве Донецької області - проводив свою господарську діяльність на тимчасово окупованій території, всі первинні бухгалтерські документи залишилися на окупованій території, а тому позивач вважає, що до нього можуть бути застосовані спеціальні правила, встановлені п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, які набули чинності з 31.12.2016р. При цьому, позивач вважає, що вказана вище норма не містить заборони щодо застосування спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності платниками податків, які провадили господарську діяльність на тимчасово окупованій території, але не мали податкової адреси ані до, ані після 01.12.2016р. Також представники позивача посилаються і на те, що у разі, якщо закони чи інші нормативно-правові акти припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платника податків або контролюючих органів, приймається рішення на користь платника податків згідно п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України. Одночасно, позивачем надане і повідомлення до Першотравневого РВ ГУ МВС в Донецькій області про захоплення будівель Амвросіївської філії ПАТ «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» про що зареєстровано та розпочато досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000208 від 29.04.2015р. за ст.341 КК України.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що зазначені у п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України положення застосовуються до платників податків, які станом на 01.12.2016р. здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України. Проте, згідно даних ЄДРПОУ станом на 01.12.2016р. позивач не змінював адреси свого структурного підрозділу - Авмросіївського заводу з тимчасово окупованої території населених пунктів, що розташовані в Донецькій області, Амвросіївський район, смт.Новоамвросіївське, вул.12 грудня, буд.14 на іншу територію України у зв'язку з чим вважає, що у позивача відсутні підстави для застосування положень п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Представниками позивача до початку судового розгляду справи було заявлено клопотання про заміну позивача - Публічне акціонерне товариство «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» на належного позивача - Приватне акціонерне товариство «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» у зв'язку зі зміною найменування позивача з Публічного акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство, що підтверджується копією протоколу № 39 загальних зборів акціонерів від 28.04.2017р., а також копією витягу з ЄДРПОУ від 10.05.2017р.

Вивчивши надані докази, вислухавши думку представника відповідача з приводу заміни позивача, який не заперечував проти заміни позивача на належного позивача з Публічного акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство у зв'язку зі зміною найменування позивача, колегія суддів приходить до висновку про необхідність заміни позивача на належного позивача яким є станом на момент розгляду цієї справи - Приватне акціонерне товариство «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА»(скорочена назва ПАТ «ХЦУ»), що підтверджено копією протоколу № 39 від 28.04.2017р. та копією витягу з ЄДРПОУ від 10.05.2017р. згідно до вимог ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України про що відображено в журналі судового засідання.

У ході судового розгляду справи судом були встановлені наступні обставини у справі.

Приватне акціонерне товариство «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, Жовтневий район, вулиця Барикадна, будинок 15А та у своєму складі товариство має:

- структурний підрозділ «Амвросіївський завод», який знаходиться за адресою: Донецька область, Амвросіївський район, смт.Новоамвросіївське, вул. 12 грудня,14. До складу Амвросіївського заводу входить структурний підрозділ - «Єнакіївський завод», який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Марата,1;

- структурний підрозділ «Криворізький завод», який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Акціонерна,1;

- структурний підрозділ «Дніпродзержинський завод», який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Петровського,37, що підтверджується копіями статуту позивача за 2014р., за 2015р., а також копією витягу з ЄДРПОУ станом на 10.05.2017р. (а.с.16-25,33-34,41-46).

29.04.2015р. за заявою позивача Першотравневим РВ ГУ МВС України у Донецькій області було розпочато досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000208 за ст. 341 КК України по факту захоплення будівель Амвросіївської філії ПАТ«ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» за адресою: Донецька область, Амвросіївський район, смт.Новоамвросіївське, вул. 12 грудня, 14, що підтверджується копією повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви (а.с.47).

23.01.2017р. позивач звернувся до податкової інспекції з повідомленням відповідно до у п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України про неможливість пред'явити первинні документи на підставі яких здійснювався облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань щодо господарської діяльності структурного підрозділу позивача - Амвросіївського заводу ПАТ «ХЦУ» за періоди з 01.01.2012 по 23.01.2017р. через те, що вони знаходяться на тимчасово окупованій території за адресою: Донецька область, Амвросіївський район, смт.Новоамвросіївське, вул. 12 грудня,14, позивач не має доступу на вказану територію структурного підрозділу - Амвросіївський завод внаслідок його захоплення (а.с.8-9).

07.02.2017р. Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було розглянуто вказане вище повідомлення та за результатами його розгляду прийнято рішення вих.№7252/10/28-10-46-14-08 про відсутність у позивача підстав для застосування положення п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, оскільки позивачем станом на 01.12.2016р. не здійснено зміну місцезнаходження (податкову адресу) з тимчасово окупованої території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України (а.с.10).

В подальшому, вказане вище рішення податкового органу було оскаржено шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України за результатами розгляду якої рішення від 07.02.2017р. №7252/10/28-10-46-14-08 було залишено без змін, а скарга позивача без задоволення (а.с.11-15).

Позивач оспорює рішення №7252/10/28-10-46-14-08 від 07.02.2017р., вважає його протиправним, оскільки викладені в ньому висновки про необхідність зміни податкової адреси підприємства позивача з тимчасово окупованої території на іншу територію України, що є умовою для застосування до позивача п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, на думку позивача та його представників, суперечать нормам законодавства України.

Заслухавши представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обгрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

У відповідності до п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у редакції, чинній на 23.01.2017р., який набрав чинності з 01.01.2017р., встановлено, що тимчасово, до завершення проведення антитерористичної операції, до платника податків, які провадили господарську діяльність на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і не можуть пред'явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, як виняток із положень пункту 44.3 та пункту 44.5 статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підстави неможливості пред'явлення первинних документів:

- первинні документи втрачені (знищені чи зіпсовані у зв'язку із проведенням антитерористичної операції);

- первинні документи знаходяться в районі населених пунктів, на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, які неможливо вивезти або вивезення яких з даної території пов'язане із ризиком для життя та здоров'я платника податків, або неможливе у зв'язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків за місцем свого обліку подає до контролюючого органу повідомлення у довільній формі, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому вказуються обставини, які призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, календарні періоди (день/місяць/рік), а також загальний перелік первинних документів (у разі можливості, із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності за періоди, які вказані у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв'язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від'ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від'ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) років, періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів до завершення антитерористичної операції запроваджується мораторій на проведення будь-яких перевірок стосовно зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків стане відомо про втрату цих документів, такий платник податків зобов'язаний подати до контролюючого органу нове повідомлення із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього пункту, не можуть бути перевірені контролюючим органом стосовно зазначених у повідомленні періодів, у тому числі після завершення антитерористичної операції.

Втрата документів, що не пов'язана з проведенням антитерористичної операції, не надає право платнику податків застосовувати положення цього пункту.

Зазначені в цьому пункті положення застосовуються до платників податків, які станом на 1 грудня 2016 року здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України.

Провівши аналіз вказаної вище норми податкового законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що єдиною умовою та застереженням для застосування платником податків п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо запровадження мораторію на проведення будь-яких перевірок стосовно зазначених у повідомленні податкових (візитних) періодів, є необхідність здійснення таким платником податків зміни податкової адреси такого підприємства з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України станом на 01.12.2016р.

Проте, як встановлено у ході судового розгляду справи, позивач - ПАТ «ХЦУ» зареєстрований на території України за податковою адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Барикадна,15А.

В той же час, товариство має у своєму складі структурний підрозділ - Амвросіївський завод, який розташований на тимчасово окупованій території за податковою адресою: Донецька область, Амвросіївський район, смт.Новоамвросіївське, вул. 12 грудня,14 та позивачем ні станом на 01.12.2016р., ні на момент розгляду цієї справи не було здійснено зміни податкової адреси вказаного вище структурного підрозділу позивача - Амвросіївського заводу з тимчасово окупованої території на іншу територію України, що також і підтверджено як наданими сторонами копіями статуту позивача за 2014р., за 2015р. та витягами з ЄДРПОУ від 10.05.2017р., від 13.05.2017р., так і поясненнями представників позивача у судовому засіданні (а.с.15-16,33-34,41-46).

Таким чином, колегія суддів з урахуванням встановлених обставин у справі та аналізу положень п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, прийшла до висновку, що не здійснення позивачем станом на 01.12.2016р. заходів щодо зміни податкової адреси структурного підрозділу позивача - Амвросіївського заводу, який розташований на тимчасово окупованій території за податковою адресою: Донецька область, Амвросіївський район, смт.Новоамвросіївське, вул.12 грудня,14 на іншу територію України не дає позивачу можливості для застосування спеціальних правил, визначених положень п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

З огляду на вказані вище висновки, не можуть бути покладені судом в основу даного судового рішення доводи представників позивача про те, що вказана норма не містить заборон щодо застосування спеціальних правил, визначених п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України до підприємств, які провадили господарську діяльність на тимчасово окупованій території та не мали податкової адреси ні до, ні після 01.12.2016р., оскільки такі твердження представників позивача є помилковими, так як структурний підрозділ позивача - Амвросіївський завод розташований на тимчасово окупованій території за адресою: Донецька область, Амвросіївський район, смт.Новоамвросіївське, вул.12 грудня,14, яка і є податковою адресою підприємства, що підтверджено і змістом наявних в матеріалах справи копій статутів позивача (а.с.16-25).

При цьому, судом враховується і те, що згідно п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої особи, відомості про що містяться в ЄДРПОУ.

Так, згідно копії витягу з ЄДРПОУ від 13.05.2017р., наявного у справі, видно, що місцезнаходженням Амвросіївської філії «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» є Донецька область, Амвросіївський район, смт.Новоамвросіївське, вул. 12 грудня, 14 (33-34).

Є також хибним і тлумачення представниками позивача про можливість застосування до позивача спеціальних правил, встановлених п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України без застосування абзацу цього пункту, який містить застереження та умову щодо зміни податкової адреси підприємства з тимчасово окупованої території на іншу територію України з огляду на те, що законодавець чітко вказав, що зазначені у пункті п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України положення щодо спеціальних правил запровадження мораторію на проведення будь-яких перевірок підприємства, яке провадило господарську діяльність на тимчасово окупованій території, застосовуються лише до платників податків, які станом на 01.12.2016р. здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України.

Колегією суддів критично сприймаються посилання представників позивача на неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платника податків у даному випадку, що, на думку позивача, дає можливість суду прийняти рішення на користь позивача, виходячи з того, що п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не містить неоднозначного (множинного) трактування прав і обов'язків платників податків, а, навпаки, вказана норма встановлює одне єдине застереження та умову для застосування цього пункту, а саме: зазначені у цьому пункті положення застосовуються до платників податків, які станом на 01.12.2016р. здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України.

Окрім того, слід також зазначити, що саме підприємство позивача знаходиться за податковою адресою у м. Дніпрі, вул. Барикадна, 15А, деякі його структурні підрозділи знаходяться, зокрема і у м. Кривому Розі ( структурний підрозділ «Криворізький завод»), у м. Дніпродзержинську ( структурний підрозділ - «Дніпроздержинський завод») та, у даному випадку, колегія суддів вважає, що для застосування спеціальних правил, визначених п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України на запровадження мораторію на проведення будь-яких перевірок саме цих структурних підрозділів та самого підприємства позивача підстав не має.

В той же час, приймаючи рішення про відмову у задоволенні даного адміністративного позову, колегія суддів виходить із того, що за приписами п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених у п.44.1 і 44.3 цієї статті, платники податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно заяви позивача 29.04.2015р. Першотравневим РВ ГУ МВС України у Донецькій області було розпочато досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000208 за ст.341 КК України - захоплення будівель Амвросіївської філії ПАТ«ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА», де здійснював господарську діяльність вказаний структурний підрозділ, в тому числі і де знаходяться первинні бухгалтерські документи, тобто вказані факти є підставами для перенесення проведення перевірок такого підприємства виходячи з приписів вищевказаного п.44.5 ст.44 ПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що за обставин захоплення структурного підрозділу позивача - Амвросіївський завод та ймовірність знищення первинних бухгалтерських документів вказаного підприємства, проведення перевірки вказаного структурного підрозділу позивача і так переноситься згідно п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України та не потребує застосування інших будь-яких додаткових чи спеціальних правил запровадження мораторію на проведення будь-яких перевірок, встановлених ще і п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Частина ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, і ч.1 ст. 71 вказаного вище Кодексу, покладає обов'язок позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ході судового розгляду справи представником відповідача доведено належними та допустимими доказами правомірність і обгрунтованість прийняття оспорюваного рішення з урахуванням вимог ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, посилання представників позивача на неможливість надання первинних бухгалтерських документів, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та податкових зобов'язань для перевірки за період з 01.01.2012р. відносно структурного підрозділу позивача - Амвросіївського заводу через знаходження їх на тимчасово окупованій території є безпідставними, так як представниками позивача у судовому засіданні надані копії розрахунків податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток по Амвросіївському заводу за 2013р. та за 2014р., які формуються саме на підставі первинних бухгалтерських документів, що спростовує твердження представників позивача про неможливість надання для перевірки первинних бухгалтерських документів, принаймні, що стосується періоду з 01.01.2012р. по 2014р.

Отже, за викладеного колегія суддів приходить до висновку, що у позивача були відсутні підстави до застосування спеціальних правил, визначених п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України за повідомленням позивача від 23.01.2017р. (в цілому всього підприємства позивача, в тому числі і тих структурних підрозділів, які знаходяться в м. Кривому Розі, в м. Дніпродзержинську, в м.Дніпрі) а отже, прийняття оспорюваного рішення №7252/10/28-10-46-14-08 від 07.02.2017р. відповідає вимогам вищенаведеного податкового законодавства, зокрема, п.п.38.11 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у зв'язку з чим у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно зі ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене та з урахуванням ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час прийняття оспорюваного рішення діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

За викладеного та з урахуванням вимог ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71,86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування рішення №7252/10/28-10-46-14-08 від 07.02.2017р. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений - 22.05.2017р.

Головуючий суддя: Суддя: Суддя: С.О. Конєва В.В. Ільков С.В. Прудник