Справа № 823/428/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року справа № 823/428/17

10 год. 45 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Попельнуха Ю.І.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Костюк І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 подав позов, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10392/6-16 від 23 грудня 2016 року, яким ОСОБА_3, учаснику антитерористичної операції, було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати учаснику антитерористичної операції ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірах, не більше 2,0 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області розглянуто заяву ОСОБА_3, як учасника антитерористичної операції (учасника бойових дій), про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тизозутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області від 23 листопада 2016 року за вхідним № 23502/0/5/16-СГ і надіслано лист-відповідь № 10392/6-16 від 23 грудня 2016 року, яким фактично та безпідставно відмовлено у наданні такого дозволу, посилаючись лише на факт судового спору та не підкріплюючи свою позицію нормами чинного законодавства.

Таке рішення відповідача ОСОБА_4 вважає протиправним, оскільки рішенням Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10392/6-16 від 23 грудня 2016 року порушено право позивача на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, визначене статтею 121 Земельного кодексу України, а також порушено пункт 7 статті 188 Земельного кодексу України, яким визначено вичерпні підстави для відмови.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області просило в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10392/6-16 від 23 грудня 2016 року у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є обґрунтованою, оскільки надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району Черкаської області неможливо у зв'язку з тим, що вказана земельна ділянка входить до складу ділянки площею 65,0423 га, що є предметом судового розгляду.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, то вказана вимога суперечить принципу розподілу влади в державі відповідно до статті 6 Конституції України.

Також відповідач посилається на статтю 118 Земельного кодексу України, відповідно до якої орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідач посилається на рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80) 2 "Щодо здійснення адміністративними органами влади дискредеційних повноважень", відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, кули такий орган може обирати з кількох юридично доступних рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області підтримала заперечення та просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 23 листопада 2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою від 17.11.2016 без зазначення номеру про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району Черкаської області. Вказана заява зареєстрована 23.11.2016 за вхідним № 23502/0/5/-16-СГ. До заяви позивачем додані: копія документа, що посвідчує особу; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; викопіювання із планово-картографічного матеріалу Тихохутірської сільської ради; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками, землекористувачами, угіддями, довідка відділу Держгеокадастру у Жашківському районі, копія довідки про підтвердження учасника АТО.

23 грудня 2016 року відповідачем прийнято рішення, оформлене листом № 10392/6-16, відповідно до якого відповідач повідомив ОСОБА_3, що земельна ділянка площею 65,0423 га в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,0000 га, яку має намір отримати у власність позивач, є предметом судового спору. З огляду на викладене, вирішення порушеного питання не є можливим до прийняття судом рішення по судовій справі.

Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області запропонувало позивачеві звернутися з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність іншої земельної ділянки відповідно до чинного законодавства.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України 28 червня 1996 року, Земельним кодексом України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1, частини 2, пункту "а" 3 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (стаття 121 Земельного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 вказаного кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як свідчать матеріали справи, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, посилається на те, що вказана земельна ділянка входить до складу земельної ділянки площею 65,0423 га, яка є предметом судового спору. Однак, вказане посилання відповідача не може бути підставою відмови у наданні такого дозволу, передбаченою частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що рішення, оформлене листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10392/6-16 від 23 грудня 2016 року, яким ОСОБА_3, учаснику антитерористичної операції, було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є протиправним.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області надати учаснику антитерористичної операції ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірах, не більше 2,0 га, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на норми КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Оскільки вищенаведеними вимогами нормативно-правових актів надання дозволу на розробку проекту землеустрою реалізується шляхом видання державним органом відповідного розпорядчого акту, втручатися в його управлінську діяльність суд позбавлений повноваження, а позовна вимога зобов'язати відповідача надати відповідний дозвіл задоволенню не підлягає.

Разом з тим, саме по собі визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не є достатнім для відновлення порушеного права позивача, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення про зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10392/6-16 від 23 грудня 2016 року, яким ОСОБА_3, учаснику антитерористичної операції, було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 вх. № 23502/0/5-16-СГ від 23.11.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району Черкаської області площею 2,0 га та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Ухвала складена в повному обсязі 22.05.2017.