Справа № 357/348/17
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 травня 2017 року м. Київ К/800/11234/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - ГУ НП) в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності (далі - спірні дії); зобов'язати ГУ НП розглянути його заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності; зобов'язати відповідача призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в сумі 275600 гривень (далі - спірна грошова допомога).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що має право на спірну грошову допомогу, однак відповідач, всупереч вимог чинних положень законодавства, протиправно відмовив йому у здісненні такого, а відтак ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними спірні дії відповідача, зобов'язано останнього розглянути заяву позивача про виплату спірної допомоги, призначити і виплатити таку у розмірі 275600 гривень.

Оскаржуваною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними спірні дії відповідача та зобов'язано останнього призначити та виплатити позивачу спірну грошову допомогу відповідно до Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII, в редакції періоду спірних правовідносин), в решті позову відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, в частині відмови в позові, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2017 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржнику, у строк до 12 травня 2017 року запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.

У встановлений судом процесуальний строк скаржником виконано вимоги ухвали у повному обсязі, однак у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що позивач має право на призначення і виплату йому спірної грошової допомоги з огляду на встановлені обставини справи і положення законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини. При цьому, відмовляючи у задоволенні частини позову щодо зобов'язання розглянути заяву суд дійшов висновку, що така розглянута у відповідності до вимог Закону № 580-VIII і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293 (далі - Порядок № 4).

Як встановлено судами, позивач є пенсіонером по інвалідності другої групи.

У період з 29 січня 1996 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, зокрема, в Головному управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, а з 7 листопада 2015 року позивача зараховано на службу в Головне управління Національної поліції в Київській області.

З 22 січня 2016 року позивача звільнено зі служби в поліції у запас з постановкою на військовий облік за підпунктом 2 пункту 1 статті 77 (через хворобу) Закону № 580-VIII. Календарна вислуга років на день звільнення складає 19 років 11 місяців 23 дні.

Згідно копії свідоцтва про хворобу № 344/ЗВ від 28 грудня 2015 року, захворювання ОСОБА_1 пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З 13 квітня 2016 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності від захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ на строк до 1 травня 2017 року згідно довідки МСЕК серії АВ № 0214449.

Цією ж довідкою встановлено ступінь втрати професійної працездатності позивача у відсотках - 70 %.

В подальшому, а саме 7 жовтня і 7 листопада 2016 року позивач звертався з заявами про виплату йому спірної грошової допомоги до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України і ГУ НП відповідно, однак листом відповідача від 30 листопад цього ж року № 29/С-772 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для виплати такої.

Так, вирішуючи спір апеляційний суд правильно застосував до спірних правовідносин положення Закону № 580-VIII і Порядку № 4, оскільки право на призначення позивачу грошової допомоги, яка є предметом спору у даній справі, виникло 13 квітня 2016 року у період дії названих нормативно - правових актів.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Частиною 2 названої статті Закону № 580-VIII визначено, що Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

За змістом частини 4 статті 100 Закону № 580-VIII одноразова грошова призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським.

Згідно з пунктом 3 розділу III Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 3 Розділу ІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

В свою чергу, пунктом 1 Розділу 2 Порядку № 4 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата встановлення непрацездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як правильно встановлено судами датою встановлення позивачу непрацездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії є 13 квітня 2016 року, а останнім місцем його служби є саме ГУ НП.

Окрім цього, за правилами абзацу 1 пункту 2 Розділу IV Порядку № 4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Письмове повідомлення про відмову у призначенні позивачу спірної грошової допомоги було направлено ОСОБА_1, що узгоджується з наведеними положеннями Порядку № 4, а тому апеляційний суд дійшов правильного висновку і про те, що розгляд заяви відбувся у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Ураховуючи наведене, висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення частини позову узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або порушив норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, відмовити.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк