Справа № 823/2048/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2048/16 Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Колос Чигиринщини" на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Колос Чигиринщини" до державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось ПП "Колос Чигиринщини", в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А. від 12.03.2016 індексний номер 28703475 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,8622 га, яка розташована в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1 за ТОВ СП "Нібулон" строком на 7 років з правом його пролонгації, на підставі договору оренди землі від 15.03.2010 № б/н та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01.01.2016 № б/н, що був укладений між ОСОБА_3 та ТОВ СП "Нібулон".

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 1,8622 га, кадастровий номер НОМЕР_1, (державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданий Чигиринською районною державною адміністрацією).

25.05.2011 року між ОСОБА_3 (Орендодавець) та приватним підприємством "Колос Чигиринщини" (Орендар) укладено договір оренди землі № 30, у відповідності до якого в оренду підприємству терміном на 5 років передавалась вищевказана земельна ділянка (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області 04.08.2011, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 00218).

26.05.2016 між ОСОБА_3 (Орендодавець) та приватним підприємством "Колос Чигиринщини" (Орендар) укладено договір оренди землі № 115, у відповідності до якого спірна земельна ділянка передавалась в оренду терміном на 10 років.

07.12.2016 позивачем були подані документи до державного реєстратора прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за собою (на підставі договору від 26.05.2016 № 115).

Рішенням державного реєстратора права від 08.12.2016 № 32796126 позивачеві було відмовлено у такій реєстрації, в зв'язку з тим, що були встановлені суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: заявлене право оренди щодо спірної земельної ділянки зареєстровано за іншим Орендарем та термін дії зареєстрованого договору оренди землі не закінчився.

З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ПП "Колос Чигиринщини" встановлено, що рішенням державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А. від 12.03.2016, індексний номер 28703475, за ТОВ СП "Нібулон" зареєстровано права оренди земельної ділянки площею 1,8622 га, яка розташована в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1 терміном на строк 7 років з правом пролонгації, на підставі договору оренди землі від 15.03.2010 № б/н та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01.01.2016 № б/н, що був укладений між ОСОБА_3 та ТОВ СП "Нібулон".

Вважаючи оскаржуване рішення державного реєстратора протиправним, ПП "Колос Чигиринщини" звернулось з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки державним реєстратором згідно інформації із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 - не знайдено наявність речового права оренди на дану земельну ділянку за ПП "Колос Чигиринщини", тому у останнього були відсутні правові підстави для відмови ТОВ СП "Нібулон" у здійсненні 12.03.2016 оскаржуваної державної реєстрації (індексний номер 28703475) договору від 01.01.2016 № б/н про внесення змін до договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_3 та ТОВ СП "Нібулон" відносно цієї ж земельної ділянки.

Доводи апелянта полягають у тому, що державний реєстратор здійснив реєстрацію кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку, що суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження».

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За змістом частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 1 частини 2 статті 17 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції розглянувши спір по суті, не встановив, що спір стосується права на земельну ділянку, а отже існує спір про право.

У справі спір стосується не тільки правомірності рішення відповідача від 12 березня 2016 року індексний номер 28703475, але й і фактичного набуття права оренди на земельну ділянку особами та володіння нею.

Згідно норм чинного законодавства України, захист вказаних прав, враховуючи суб'єктний склад учасників процесу, стосовно права користування земельною ділянкою здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Так, ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є право оренди на земельну ділянку площею 1,8622 га, яка розташована в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Зазначений спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 року (справа № 21-544а14).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Викладене, на думку колегії, свідчить про необхідність закриття провадження по справі.

Отже, доводи апеляційної скарги та апелянта частково спростовують висновки суду першої інстанції та постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Колос Чигиринщини" - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року - скасувати, провадження по справі за позовом Приватного підприємства "Колос Чигиринщини" до державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 16.05.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.