Справа № 806/4915/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Житомир справа № 806/4915/15

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Капинос О.В., суддів Попової О.Г. , Романченка Є.Ю. ,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України, Апеляційного суду Житомирської області про визнання протиправною відмову, зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

-визнати протиправною відмову Державної судової адміністрації України та Апеляційного суду Житомирської області щодо не нарахування і невиплати йому вихідної допомоги як судді Апеляційного суду Житомирської області у відставці;

-зобов"язати Державну судову адміністрацію України нарахувати належну йому суму вихідної допомоги судді Апеляційного суду Житомирської області у відставці в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до доданих документів, з врахуванням стажу роботи суддею та провести на його користь виплату вищевказаної недотриманої суми вихідної допомоги;

-зобов"язати Державну казначейську службу України провести видатки з Державного бюджету України для проведення вказаних виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.08.2015, на підставі Постанови Верховної ОСОБА_3 України від 16.07.2015 №636-VIII, вийшов у відставку та був звільнений з посади судді Апеляційного суду Житомирської області, однак, вихідна допомога, передбачена ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та право на яку він набув водночас із набуттям права на відставку, відповідачем виплачена не була. У зв`язку з чим, 14.08.2015 позивач звернувся із відповідною заявою до голови Апеляційного суду Житомирської області, проте листом від 22.09.2015 відповідачем відмовлено у задоволенні такої заяви у зв'язку з відсутністю правових підстав для виплати зазначеної вихідної допомоги. Також, листом від 15.09.2015 заступник голови ДСА повідомила йому, що виплата вихідної допомоги судді у відставці не передбачена діючим законодавством, а ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" була виключена. Вважає, що неправомірна відмова порушує його право на отримання належних йому грошових коштів. У зв'язку з цим просить визнати дії відповідача протиправними та такими що суперечать Конституції України та зобов'язати нарахувати та виплатити вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача - Державної судової адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила, що ч.1 ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453 було визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Проте ст. 136 була виключена відповідно до положень Закону України від 27.03.2014 №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні". Тому підстави для задоволення позову відсутні.

Представники Державної казначейської служби України та Апеляційного суду Житомирської області в судове засідання не з"явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 26.03.1998 працював на посаді судді Апеляційного суду Житомирської області

У грудні 2014 позивач звернувся до ОСОБА_3 юстиції України із заявою про відставку у зв"язку із досягненням 65 річного віку. (а.с.16)

Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 16.07.2015 №636-VIII ОСОБА_1 було звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. (а.с.25-28)

Наказом голови Апеляційного суду Житомирської області від 04.08.2015 №203-к, на підставі Постанови ВР України від 16.07.2015 №636-VIII позивач був звільнений із займаної посади у зв"язку з поданням заяви про відставку та відрахований зі штату Апеляційного суду Житомирської області з 04.08.2015. (а.с.29)

ОСОБА_1 14.08.2015 звернувся до голови Апеляційного суду Житомирської області відповідача із заявою про нарахування та виплату вихідної допомоги згідно ч.1 ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI (далі-Закон №2453) у розмірі 10 місячних заробітних плат за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

Листом від 15.09.2015 №14574/04, заступник голови ДСА України повідомив, ч.1 ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.010 №2453 було визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Проте ст. 136 була виключена відповідно до положень Закону України від 27.03.2014 №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні". Враховуючи той факт, що суддя Шенін П.О. не вийшов у відставку до втрати чинності ст. 136 Закону України від 07.07.2010 №2453, підстав для виплати вихідної допомоги немає. (а.с.11)

Копію вказаної відповіді ДСА Апеляційний суд Житомирської області надіслав позивачу супровідним листом від 22.09.2015 №3-317. (а.с.10)

Вважаючи, що неправомірна відмова порушує його право на отримання належних йому грошових коштів, позивач звернувся до суду для захисту порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, пов'язані з організацією та діяльністю судів, порядком призначення та звільнення судді з посади, визначенням статусу та забезпечення суддів, врегульовані Конституцією України, Законом України "Про судоустрій та статус суддів" №2453-VI.

Згідно із ст.120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови Верховної ОСОБА_3 України "Про звільнення суддів" від 16.07.2015 №636-VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст. 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до ОСОБА_3 ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до ч.2,3 ст. 122 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови Верховної ОСОБА_3 України "Про звільнення суддів" від 16.07.2015 №636-VIII), питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_3 України без висновку комітетів Верховної ОСОБА_3 України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною ОСОБА_3 України постанови про звільнення з посади судді.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 16.07.2015 №636-VIII ОСОБА_1 було звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку та на підставі даної Постанови, наказом голови Апеляційного суду Житомирської області від 04.08.2015 №203-к, позивач відрахований зі штату Апеляційного суду Житомирської області з 04.08.2015.

Позивач стверджує, що при звільненні йому належить до виплати вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат .

При цьому, відповідач вважає, що підстав для такої виплати не має, аргументуючи свою відмову тим, що ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що встановлювала так виплату, була виключена відповідно до положень Закону України від 27.03.2014 №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні".

Суд погоджується з такими доводами, з огляду на таке.

Дійсно, із набранням чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" питання вихідної допомоги регулювалося ст. 136 цього Закону, відповідно до якої судді, який вийшов у відставку, виплачувалася вихідна неоподатковувана допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Однак, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України", який набрав чинності 01.04.2014, було внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме виключено ст.136 даного Закону, в якій зазначалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 було звільнено Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 16.07.2015 №636-VIII.

Отже, заява про відставку позивачем була подана в період дії Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції, якою виключено норму щодо виплати судді при виході у відставку вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.09.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною ОСОБА_3 України постанови про звільнення позивача.

Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013, на яке посилається позивач, ухвалено раніше ніж набрав чинності Закон України від 27.03.2014 "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", а тому його висновки не розповсюджуються на положення вказаного Закону.

Отже, аналізуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначальною умовою для отримання суддею вихідної допомоги за Законом України "Про судоустрій та статус суддів" є вихід у відставку, а не факт набуття права на відставку, що було прямо передбачено ч.1 ст.136 "Закону України про судоустрій та статус суддів", в редакції цього Закону від 07.07.2010.

Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною ОСОБА_3 України постанови про звільнення з посади, а не дата подання позивачем заяви про відставку до ОСОБА_3 ради юстиції чи дата набуття права на відставку, то у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.В. Капинос

Суддя О.Г. Попова

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 23 травня 2017 р.