Справа № 804/5504/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2017 рокусправа № 804/5504/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - Гайдей І.М. (довіреність від 05 квітня 2017 року),

- Городничої В.К. (довіреність від 05 квітня 2017 року),

відповідача: - Головко І.О. (довіреність від 30 грудня 2016 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року

у справі №804/5504/16

за позовом комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»

до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій, скасування постанови та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій виконавчої служби щодо винесення постанови від 02 червня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 з примусового виконання рішення управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області №0068 від 03 лютого 2009 року про стягнення грошових коштів в розмірі 42904,81 грн. та її скасування; визнання рішення управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області №0068 від 03 лютого 2009 року таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 серпня 2016 року касаційну скаргу комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» задоволено, судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовані, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, скасовано постанову від 02 червня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 з примусового виконання виконавчого документу, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Нікополі Дніпропетровської області, а саме: рішення №0068 від 03 лютого 2009 року про стягнення з комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» грошових коштів в розмірі 42904,81 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі клопотання про заміну сторони його правонаступником, у судовому засіданні допущено процесуальне правонаступництво управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області - Нікопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

У судовому засіданні представник управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

Представники комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» у судовому засіданні заперечують проти вимог апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Нікополі винесено рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 03 лютого 2009 року №0068, яким до комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» застосовано фінансові санкції в розмірі 42904,81 грн., а саме: штраф у розмірі 34706,65 грн. та пеню в розмірі 8198,16 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» оскаржило зазначене рішення в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2011 року у справі №2а/0470/2506/11 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з судовим рішенням, комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року у справі №2а/0470/2506/11 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частиною 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, рішення від 03 лютого 2009 року №0068 про стягнення з комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» суми штрафу і пені у розмірі 42904,81 грн. є узгодженим.

02 червня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, на підставі заяви управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі від 29 травня 2014 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43528575 про примусове виконання рішення управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі Дніпропетровської області від 03 лютого 2009 року №0068, яким до комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» застосовано фінансові санкцій та пеню у розмірі 42904,81 грн.

При цьому, в рішенні від 03 лютого 2009 року №0068, що відображено і у постанові про відкриття виконавчого провадження №43528575 від 02 червня 2014 року, датою набрання чинності рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі Дніпропетровської області від 03 лютого 2009 року №0068 зазначено 06 травня 2014 року.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладається обов'язок щодо вжиття передбачених цим Законом заходів примусового виконання, неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, для чого державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, а саме: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частинами 1, 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, для інших виконавчих документів, встановлюються з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Разом з тим, доказів набрання законної сили рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі Дніпропетровської області від 03 лютого 2009 року №0068 саме 06 травня 2014 року відповідачами не надано.

Враховуючи, що рішення №0068 датоване 03 лютого 2009 року, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №2а/0470/2506/11, якою відмовлено у задоволенні позову комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про скасування рішення ухвалена 02 серпня 2011 року, то дата, зазначена в постанові про відкриття виконавчого провадження від 02 червня 2014 року №43528575 як дата набрання чинності рішенням, а саме 06 травня 2014 року, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено право державного виконавця відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився з винесенням відповідної постанови.

Також, однією із підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, визначеною частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», є пропуск встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що постанова від 02 червня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575 винесена відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції поза межами повноважень, необґрунтовано та підлягає скасуванню.

Оскільки належним способом захисту порушеного права є оскарження безпосередньо рішення суб'єкта владних повноважень, що фактично розглянуто судом, а не оскарження дій по прийняттю рішення, які є складовою частиною процедури винесення такого рішення, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо винесення постанови від 02 червня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №43528575.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання виконавчого документу, а саме: рішення №0068 від 03 лютого 2009 року про застосування до комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради фінансових санкцій в розмірі 42904,81 грн., таким, що не підлягає виконанню, оскільки обраний спосіб захисту порушеного права є невірним.

Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Отже, зазначена норма поширюється лише на виконавчий документ, виданий відповідним судом, та не стосується виконавчого документа, виданого іншими органами, зокрема, управлінням Пенсійного фонду України в м. Нікополь та Нікопольського району.

Крім того, зазначене рішення вже було предметом оскарження у справі №2а/0470/2506/11.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим