Справа № 817/2117/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"16" травня 2017 р. Справа № 817/2117/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Офісу з великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2017 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" до Офісу з великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення певних дій, ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ", звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача - Офісу з великих платників податків Державної фіскальної служби, просив:

- визнати неправомірними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо перекидання з інтегрованої картки платника податків ПАТ "РІВНЕАЗОТ" на інтегровану картку платника податків "Нез'ясовані платежі" грошових коштів в сумі 20685499,00 грн. єдиного внеску сплаченого з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ "РІВНЕАЗОТ"-ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ";

- зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС зарахувати кошти в сумі 20685499,00 грн. сплачені повіреною особою ПАТ "РІВНЕАЗОТ" - ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ" в рахунок сплати єдиного внеску за період з червня по вересень 2015 року та відобразити таке зарахування в інтегрованій картці платника податків ПАТ "РІВНЕАЗОТ";

- визнати неправомірними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо зарахування поточних платежів ПАТ "РІВНЕАЗОТ" зі сплати єдиного внеску здійснених у жовтні-грудні 2015 року та січні-листопаді 2016 року в рахунок погашення сум недоїмки визначеної у вимогах №Ю-258-11 від 07.12.2015, від 12.01.2016, від 04.02.2016 та від 07.05.2016;

- зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС здійснити перерахунок грошових зобов'язань ПАТ «РІВНЕАЗОТ» зі сплати єдиного внеску, з урахуванням грошових коштів в сумі 20 685 499 грн. єдиного внеску сплаченого з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ "РІВНЕАЗОТ" - ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ".

В обґрунтування позову зазначав, що ПАТ "РІВНЕАЗОТ" є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і даний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України від 22.09.2014 та від 30.09.2014, заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 18.06.2015, та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 30.07.2015, накладено арешти на кошти, які містяться на рахунках ПАТ "РІВНЕАЗОТ".

За таких обставин, враховуючи об"єктивну неможливість сплатити єдиний внесок з свого банківського рахунку, ПАТ "РІВНЕАЗОТ" з метою своєчасного виконання обов'язку зі сплати єдиного внеску, за період з червня по вересень 2015 року, на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015 та виданої відповідно до цього договору довіреності, здійснив сплату єдиного внеску через повіреного - Дочірнє підприємство "Хімік" ПАТ "АЗОТ". Сплата єдиного внеску проводилась від імені і за рахунок ПАТ "РІВНЕАЗОТ", що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, де в графі призначення платежу вказано, що оплата здійснювалась за ПАТ "РІВНЕАЗОТ".

Однак листом від 18.11.2015 №25588/10/28-10-20-4-20 відповідачем повідомлено позивача про те, що така сплата єдиного внеску суперечить вимогам частини 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зокрема, у вказаному листі контролюючий орган наголосив на тому, що станом на 13.11.2015 усунуто невідповідність по підприємству ПАТ "РІВНЕАЗОТ" стосовно сплати єдиного внеску в загальній сумі 20685499 грн. 00 коп., яку сплачувало ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ", шляхом перекиду коштів з ІКПП (інтегрованої картки платника податку) ПАТ "РІВНЕАЗОТ" на ІКІІП «Нез'ясовані платежі». В результаті чого, в ІКПП платника ПАТ "РІВНЕАЗОТ" виникла недоїмка в розмірі 11870891 грн. 55 коп..

В подальшому, поточні платежі ПАТ "РІВНЕАЗОТ" зі сплати єдиного внеску здійснені у жовтні-грудні 2015 року та січні-травні 2016 року, контролюючий орган відносив в рахунок погашення вказаної вище недоїмки, натомість виникала нова недоїмка за інший період.

Як наслідок, 07.12.2015 р., 12.01.2016 р., 04.02.2016 р. та 07.05.2016 р. органом ДФС сформовано ряд вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за номером Ю-258-11.

Дії відповідача ПАТ "РІВНЕАЗОТ" вважає неправомірними та такими, що суперечать Конституції України та нормам Податкового кодексу України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо перекидання з інтегрованої картки платника податків ПАТ "РІВНЕАЗОТ", код класифікації доходів бюджету 71010000 (єдиний внесок) на інтегровану картку "Незясовані платежі" грошових коштів в сумі 20 685 499 грн. сплачених з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ "Рівнеазот" - ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ" на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015.

Зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зарахувати сплачені ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ" на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015 грошові кошти в сумі 20 685 499 грн. в рахунок сплати єдиного внеску ПАТ "РІВНЕАЗОТ" в інтегрованій картці платника податків ПАТ "РІВНЕАЗОТ".

Визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо зарахування поточних платежів ПАТ "РІВНЕАЗОТ" зі сплати єдиного внеску здійснених у жовтні-грудні 2015 року та січні-листопаді 2016 року в рахунок погашення суми недоїмки визначеної у вимогах №ю-258-11 від 07.12.2015; від 12.01.2016; від 04.02.2016 та від 07.05.2016.

Зобов"язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби здійснити перерахунок грошових зобов'язань ПАТ "РІВНЕАЗОТ" зі сплати єдиного внеску з урахуванням суми єдиного внеску сплаченого з чевння по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ "РІВНЕАЗОТ" - ДП "Хімік "ПАТ "АЗОТ"

Присуджено на користь позивача Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, судовий збір у розмірі 5512,00 грн..

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову.

Так, в апеляційній скарзі, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що договір доручення не відповідає ст.1000 ЦК України, а сплата ДП «Хімік» ПАТ «Азот» єдиного внеску від імені ПАТ «Рівнеазот», але за рахунок ДП «Хімік» ПАТ «Азот», суперечить вимогам частини 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Рівнеазот» є платником єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

Постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України від 22.09.2014 та від 30.09.2014, заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 18.06.2015, та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 30.07.2015, було накладено арешти на кошти, які містяться на рахунках ПАТ «Рівнеазот», що позбавляло позивача можливості здійснити сплату єдиного внеску з свого банківського рахунку відповідно до приписів ч.7,8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З метою своєчасного виконання обов'язку зі сплати єдиного внеску, за період з червня по вересень 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Рівнеазот» та Дочірнім підприємством «Хімік» Публічного акціонерного товариства «Азот» укладено Договір доручення від 29.05.2015 №05.15 (далі іменується - Договір доручення).

Відповідно до пункту 1.1 Договору - Повірений (ДП «Хімік» ПАТ «Азот») в порядку та на умовах, визначених Договором, зобов'язується за рахунок Довірителя (ПАТ «Рівнеазот») виконувати грошові зобов'язання, деталізований зміст яких визначається у додатках.

На виконання підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору доручення, позивачем сформовано довіреність від 11.06.2015 №748-юв та уповноважено ДП «Хімік» ПАТ «Азот» вчиняти наступні дії: сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ «Рівнеазот»: нотаріальні послуги, податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, єдиний соціальний внесок, податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, аліменти, заробітну плату, інші утримання з заробітної плати, пенсії, оплату листків непрацездатності, виплати заробітної плати за період відпустки, компенсацію середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, відрахування від ФОП, кошти на господарські потреби, на відрядження, супутні банківські комісії.

Згідно довіреності, ДП «Хімік» ПАТ «Азот» сформувало та подало на виконання банківських установ платіжні доручення із зазначенням призначення платежу «нарахована сума ЄВ»: від 12.06.2015 №5386 на суму 2136 грн. 61 коп., від 12.06.2015 №5387 на суму 130909 грн. 70 коп., від 22.06.2015 №5493 на суму 2700000 грн. 00 коп., від 22.06.2015 №5494 на суму 22000 грн. 00 коп., від 22.06.2015 №5564 на суму 130000 грн. 00 коп., від 06.07.2015 №5749 на суму 3000 грн. 00 коп., від 06.07.2015 №5750 на суму 45000 грн. 00 коп., від 06.07.2015 №5751 на суму 1300 грн. 00 коп., від 06.07.2015 №5753 на суму 200 грн. 00 коп., від 06.07.2015 №5752 на суму 770000 грн. 00 коп., від 06.07.2015 №5765 на суму 35000 грн. 00 коп., від 06.07.2015 №5748 на суму 5050000 грн. 00 коп., від 06.07.2015 №5754 на суму 3000 грн. 00 коп., від 10.07.2015 №5888 на суму 185000 грн. 00 коп., від 15.07.2015 №5998 на суму 7500 грн. 00 коп., від 15.07.2015 №6002 на суму 92148 грн. 21 коп., від 15.07.2015 №6003 на суму 2254 грн. 49 коп., від 16.07.2015 №6070 на суму 163000 грн. 00 коп., від 20.07.2015 №6093 на суму 2200000 грн. 00 коп., від 20.07.2015 №6094 на суму 22000 грн. 00 коп., від 23.07.2015 №6160 на суму 375000 грн. 00 коп., від 30.07.2015 №6301 на суму 175000 грн. 00 коп., від 31.07.2015 №6355 на суму 118000 грн. 00 коп., від 05.08.2015 №6409 на суму 3900000 грн. 00 коп., від 05.08.2015 №6410 на суму 3000 грн. 00 коп., від 05.08.2015 №6411 на суму 53000 грн. 00 коп., від 05.08.2015 №6412 на суму 1300 грн. 00 коп., від 05.08.2015 №6413 на суму 683000 грн. 00 коп., від 05.08.2015 №6414 на суму 250 грн. 00 коп., від 05.08.2015 №6415 на суму 3500 грн. 00 коп., від 05.08.2015 №6425 на суму 27000 грн. 00 коп., від 13.08.2015 №6560 на суму 310000 грн. 00 коп., від 20.08.2015 №6662 на суму 2070000 грн. 00 коп., від 20.08.2015 №6663 на суму 22000 грн. 00 коп., від 20.08.2015 №6674 на суму 400000 грн. 00 коп., від 27.08.2015 №6802 на суму 220000 грн. 00 коп., від 10.09.2015 №7016 на суму 145000 грн., від 17.09.2015 №7111 на суму 105000 грн., від 24.09.2015 №7226 на суму 510000 грн.00 коп..

Як встановлено судом, перераховані в червні та вересні 2015 року ДП «Хімік» ПАТ «Азот» від імені та за дорученням ПАТ «Рівнеазот» грошові кошти в рахунок оплати сум платежів єдиного внеску за спірний період були прийняті контролюючим органом як належні; останній не мав жодних зауважень та не направляв жодних повідомлень позивачу про те, що перераховані кошти не можуть бути прийняті як сплата єдиного внеску за вказаний період, а також не повідомляв позивача про виникнення недоїмки за платежем «суми єдиного внеску».

Отже, повіреним ДП «Хімік» ПАТ «Азот» було сплачено єдиний внесок від імені та за рахунок ПАТ «Рівнеазот» на підставі Договору доручення №05.15 від 29.05.2015 та виданої відповідно до цього договору довіреності.

Лише в листопаді 2015 на адресу позивача надійшов лист Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 18.11.2015 №25588/10/28-10-20-4-20, в якому зазначалось, що на адресу Центрального офісу надійшов лист Державної фіскальної служби від 12.11.2015 про порушення вимог Закону України №2464-VI, а саме, що у період з липня по вересень 2015 року ДП «Хімік» ПАТ «Азот» здійснило сплату єдиного внеску на загальну суму 20685499 грн. 00 коп. за ПАТ «Рівнеазот», а тому кошти сплачені ДП «Хімік» ПАТ «Азот», перекинуто з інтегрованої картки платника податку (ІКПП) ПАТ «Рівнеазот» на ІКПП «Нез'ясовані платежі», в результаті чого в ІКПП платника ПАТ «Рівнеазот» виникла недоїмка у розмірі 11870891 грн. 55 коп., яка підлягає погашенню.

14.12.2015 року ПАТ "РІВНЕАЗОТ" отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 року № Ю-258-11, яка була сформована Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників, на суму 16 821 411,33 грн. зі сплати єдиного внеску, яка відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» була оскаржена ПАТ "РІВНЕАЗОТ" в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 18.01.2016 р. № 836/6/99-99-10-01-07-25 про результати розгляду скарги, вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 р. № Ю-258-11 залишити без змін.

ПАТ "РІВНЕАЗОТ" не погоджуючись з висновками викладеними в рішенні ДФС України від 18.01.2016 р. № 836/6/99-99-10-01-07-25 та вимогою Міжрегіонального ГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 р. № Ю-258-11, звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про визнання її протиправною та скасування.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 р. по справі № 817/85/16 було відмовлено ПАТ "РІВНЕАЗОТ" в задоволенні адміністративного позову. Однак, відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 р.) у цій же справі задоволено апеляційну скаргу ПАТ "РІВНЕАЗОТ"; постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 р. скасовано; прийнято нову постанову, якою позов ПАТ "РІВНЕАЗОТ" задоволено. Визнано протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків від 07 грудня 2015 року № Ю-258-11 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 16 821 411,33 грн.

При цьому, задовольняючи позов суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що «позивач виконав свої зобов'язання зі сплати єдиного внеску шляхом вчинення дій від імені позивача повіреним на підставі договору доручення, довіреності та договору про поворотну фінансову допомогу. … внаслідок таких дій позивача ніяких негативних наслідків не наступило, а навпаки кошти своєчасно надійшли до відповідача».

Таким чином, судовим рішенням, що набрало законної сили фактично підтверджено правомірність дій ПАТ "РІВНЕАЗОТ" при здійсненні сплати єдиного внеску через повірену особу ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ".

Проте, всупереч положень п. 4.1. Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. №452, поточні платежі ПАТ "РІВНЕАЗОТ" зі сплати єдиного внеску здійснені у жовтні - грудні 2015 року та січні-квітні 2016 року Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП відносило в рахунок погашення недоїмки визначеної у вимозі від 07.12.2015 року №Ю-258-11. При цьому, на підставі самостійно поданих товариством звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів (далі - Звіт), відповідачем фіксувалось виникнення нової недоїмки за інший період.

Тобто фактично, попри спірність суми недоїмки визначеної у вимозі від 07.12.2015 року № Ю-258-11, незважаючи на те, що вказана вимога була оскаржена у передбачені законом строки і в адміністративному і у судовому порядку, в порушення положень «Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу», орган ДФС безпідставно змінював призначення здійснених ПАТ "РІВНЕАЗОТ" платежів, що направлялись на сплату задекларованих поточних зобов'язань зі сплати єдиного внеску (відображених у поданих Звітах) та протиправно направляв вказані кошти в рахунок погашення суми недоїмки, яка як встановлено судом узагалі відсутня, оскільки зобов'язання зі сплати єдино внеску за червень-вересень 2015 року своєчасно та в повному обсязі виконані ПАТ "РІВНЕАЗОТ".

Натомість, на підставі поданих товариством Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів, та у зв'язку із тим, що кошти сплачені в рахунок погашення відображених у цих Звітах зобов'язань зі сплати єдиного внеску, перекидались на оплату спірної суми недоїмки, контролюючим органом було сформовано нові вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка виникла в інший період.

Загалом, Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП сформувало ще три вимоги за № Ю-258-11: 12 січня 2016 р. на суму 10 365 195,00 грн.; 04 лютого 2016 р. на суму 18 176 403,39 грн. та 07 травня 2016 р. на суму 20 035 875,98 грн., які також були оскаржені до суду.

Так, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 року, по справі №817/110/16 визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про сплату боргу (недоїмки) від 12.01.2016 № Ю-258-11.

Проте, орган ДФС аналогічним чином продовжував зараховувати поточні платежі ПАТ "РІВНЕАЗОТ" зі сплати єдиного внеску в рахунок погашення недоїмки визначеної у вказаних вище вимогах. При цьому, виникала нова заборгованість по поточних зобов'язаннях на суму, якої Відповідачем було сформовано інші вимоги за тим же №Ю-258-11.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 року по справі № 817/299/16 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2016 року № Ю-258-11 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 18 176 403,39 грн. (ухвалами Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2016 р. та Вищого адміністративного суду України від 14.09.2016 р. повернуто відповідно апеляційну та касаційну скарги Центрального офісу ДФС на постанову суду першої інстанції).

Також, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року, по справі № 817/902/16 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2016 року № Ю-258-11 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 20 035 875,98 грн..

Зважаючи на факт визнання неправомірними та скасування адміністративним судом сформованих Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з ОВП вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, 20.09.2016 року ПАТ "РІВНЕАЗОТ" зверталось до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з листом вих. №3187, у якому на виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016 року у справі №817/85/16 та з метою усунення порушень законних прав та інтересів товариства, просило відновити по особовому рахунку та в інтегрованій картці платника податків відомості про зарахування сплаченого єдиного внеску з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ "РІВНЕАЗОТ" - ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ", всього в сумі 20 685 499 грн., що в листопаді 2015 року безпідставно були перекинуті на ІКПП «Нез'ясовані платежі».

Разом з тим, суду, представник позивача пояснив, що органом ДФС так і не зараховано в рахунок сплати єдиного внеску грошові кошти сплачені повіреною особою ПАТ "РІВНЕАЗОТ" - ДП "Хімік" ПАТ "АЗОТ".

Оскільки по особовому рахунку товариства все ще рахується борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску, що зокрема підтвердила під час розгляду справи представник Відповідача, ПАТ "РІВНЕАЗОТ" вимушене було звернутись до суду для захисту порушених прав.

Суд першої інстанції, перевіряючи спірні дії суб"єкта владних повноважень на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що до їх неправомірності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку урегульовано Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі іменується - Закон України №2464-VI), та Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №449 від 20.04.2015, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі іменується - Інструкція №449).

За приписами статті 1 Закону України №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 4 Закону України №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України №2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» , та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України №2464-VI).

Частиною 7 статті 9 Закону України №2464-VI визначено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (частина 8 статті 9 Закону України №2464-VI).

Сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства), для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь (підпункт 1 пункту 2 розділу IV Інструкції №449).

Частина 12 статті 9 Закону України №2464-VI та підпункт 4 пункту 2 розділу IV Інструкції №449 містять аналогічну норму щодо сплати єдиного внеску, відповідно до якої єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, є вірним посилання суду на те, що Публічне акціонерне товариство «Рівнеазот» як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не міг ухилитися від сплати єдиного внеску не зважаючи на те, що постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України від 22.09.2014 та від 30.09.2014, заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 18.06.2015, та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 30.07.2015, накладено арешти на кошти, які містяться на рахунках ПАТ «Рівнеазот». У зв'язку із чим останнє позбавлене можливості здійснити сплату єдиного внеску з свого банківського рахунку, що стало підставою для вжиття заходів спрямованих на виконання свого обов'язку щодо сплати податку, а саме, укладення договору доручення від 29.05.2015 №05.15 з ДП «Хімік ПАТ «Азот».

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи податкового органу, що перерахування повіреним - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» грошових коштів на сплату єдиного внеску від імені та за рахунок довірителя - позивача, суперечить положенням частини 9 статті 25 Закону України №2464-VI.

За змістом частини 9 ст.25 Закону №2464, передача платниками єдиного внеску своїх обов"язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 1000 Цивільного кодексу України №435-IV від 16.01.2003 (далі іменується - ЦК України), за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного (частина 2 статті 1000 ЦК України).

Отже, юридичні дії вчиняються від імені довірителя, оскільки фактично, йдеться про представництво повіреним інтересів саме довірителя і за його рахунок.

Згідно зі ст. 239 ЦК правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє; відповідно, правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки не повіреного, а саме довірителя, а тому повірений жодних цивільних прав та обов'язків за правочинами, які він вчинив на виконання договору доручення, не набуває.

З огляду на вищезазначене, є вірними висновки суду першої інстанції про те, що сплата єдиного внеску повіреним не є передачею платником єдиного внеску своїх зобов'язань з його сплати третім особам.

Окрім того, відповідно до п.6.1 Договору, Довіритель ПАТ «Рівнеазот» відшкодовує Повіреному ДП «Хімік» ПАТ «Азот» фактично підтверджені витрати, пов"язані з виконанням доручення згідно рахунків, виставлених Повіреним. Отже, за Договором доручення повірена особа - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» лише вчиняла певні юридичні дії від імені позивача, які в послідуючому мають бути відшкодовані Довірителем.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання податкового органу на те, що Договір доручення не відповідає статті 1000 ЦК України.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України.

За змістом статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як встановлено під час розгляду справи, договір доручення, який укладено ПАТ «Рівнеазот» з ДП «Хімік» ПАТ «Азот» не визнавався в судовому порядку недійсним, а податковий орган не наділений повноваженнями надавати правову оцінку договору, що укладений між двома суб'єктами господарювання, з точки зору його дійсності (недійсності, нікчемності) та відповідності вимогам закону.

В силу приписів ч.3 ст.2 КАС України, з метою дотримання принципу пропорційності , який має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення, позивачем були вжиті всі заходи спрямовані на виконання покладеного на нього Законом №2464-VI обов'язку щодо сплати єдиного внеску.

Однак, сума єдиного внеску за період з 01.06.2015 по 30.09.2015, що сплачена повіреним - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» від імені та за рахунок позивача була перекинута відповідачем з інтегрованої картки платника податку (ІКПП) ПАТ «Рівнеазот» на ІКПП «Нез'ясовані платежі». Саме у зв'язку із вказаними діями відповідача по ІКПП ПАТ «Рівнеазот» виникла заборгованість з єдиного внеску.

Крім того, з змісту листа «Про порушення вимог Закону №2464» вбачається, що в ІС «Податковий блок» забезпечено блокування проведення сплати єдиного внеску третьою особою. У свою чергу, на порушення вимог Закону України №2464-VI, працівниками координаційно-моніторингового підрозділу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, шляхом несанкціонованого ручного втручання в роботу ІС «Податковий блок» сплата підприємством ДП «Хімік» ПАТ «Азот» була зарахована ПАТ «Рівнеазот».

Тобто, зарахування сплаченого ДП «Хімік» ПАТ «Азот» єдиного внеску в загальній сумі 20685499 грн.00 коп. від імені ПАТ «Рівнеазот» відбулось виключно за умови порушень допущених посадовими особами відповідача, про що чітко вказано у листі ДФС України.

Водночас, відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України №2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно п.2 розділу VI Інструкції №449, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Оскільки, сума єдиного внеску за період з 01.06.2015 по 30.09.2015 була сплачена повіреним - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» у повному обсязі, що не заперечується відповідачем, тому обов'язок позивача зі сплати єдиного внеску за вказаний період виконано повністю та своєчасно, а тому є вірними висновки суду першої інстанції, що повторне стягнення із позивача суми сплаченого єдиного внеску є не обґрунтованим та безпідставним.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави, визначені ст.202 КАС України, для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Офісу з великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" м.Рівне - 17,33017

3- відповідачу/відповідачам: Офіс з великих платників податків Державної фіскальної служби вул.Дегтярівська,11-Г,м.Київ 119,04119

- ,