Справа № 640/18380/16-а
Суддя: Шмадченко С. І.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді Шмадченко С.І., за участю секретаря Черниш О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 8-ї роти 2-го батальйону 1 УПП у м.Харкові ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, яким просив скасувати постанову серії АР № 113456 від 07.11.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.11.2016 р. близько 04-10 год. ранку біля будинку №15 по вул. Валентинівська м.Харкова його зупинив відповідач та звинуватив у тому, що він, керуючи автомобілем Honda д.н.з. АХ 0774АО на перехресті вулицьТюрінська ОСОБА_3 не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп лінія), чим порушив вимоги п.34.1.12 ПДР України та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн.

Позивач вважає, що складена відповідачем постанова є незаконною, винесена з порушенням вимог КУпАП, а саме: відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач позбавив його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 УпАП, а також порушив процедури розгляду справи, проігнорував порядок встановлений ст.ст.278,279 КУпАП. Крім того, у постанові відповідач не вірно зазначив пункт порушення Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про що у справі маються поштові повідомлення, однак причину неявки суду не повідомив.

Суд відповідно до ч.4 ст.128 КАС України розглядає справу за відсутністю відповідача

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги позивача, виходячи з наступного:

Частиною 1 ст.9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є своєчасне, повне і об"єктивне з"ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне равопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч.2 ст.33 КУпАП).

За змістом ст.286 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право, зокрема знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як убачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 113456, ОСОБА_1 В.О.07.11.2016 р. о 03.50 год., керуючи транспортним засобом Honda Accord н.з. АХ 0774 АО на перехресті доріг вул.Тюрінська з вул. Академіка Павлова в м. Харкові не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.12 «Стоп лінія» у той час, коли показник світлофора був червоний забороняючий, чим порушив п.п.34.1.12 ПДР України.

Відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн.

Наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, роз"яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п.9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючи законом і правосвідомістю (п.10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п.12).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про невиконання позивачем вимоги дорожньої розмітки 1.12 «Стоп лінія», який позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 STOP або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух. Таке порушення регулюється пунктом Правил 8.10, а не як зазначено у постанові п.п.34.1.12 ПДР України.

В оскаржуваній постанові також відсуті посилання на докази, які б безспірно підтверджували вищезазначені обставини, тобто, посвідчували об"єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано доказів в спростування твержень позивача, що на виконання вимог положень ст.280 КУпАП та п.9 Інструкції до часу прийняття оскаржуваної постанови позивачу були роз"яснені його права та обов"язки і з"ясовані інші обставини, що могли мати значення для вирішення справи.

Технічний запис обставин скоєння позивачем правопорушення та обставин розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення (інформація запис нагрудної відеокамери (відео реєстратора відповідача) в матеріалах справи відсутній.

Крім того, позивач заперечує факт вчинення правопорушення та надає відповідні пояснення у позові.

За нормами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.268,280 КУпАП, у зв"язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

При цьому суд зазначає, що доводи позивача з посиланням на те, що відповідачем незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено оскаржувану постанову на місці вчинення правопорушення є безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема частини 1-3 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розділ Ш Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1)

Пункт 2 розділу Ш Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1-3 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі НКР) щодо застосування положень ст.258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначено ст.258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до ст.276 КУпАП.

Словосполучення "за місцем вчинення правопорушення", вжитого у ст.276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчиненя праовпорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258,276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положені частини першої ст.276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч.1ст.276 КУпАП, визначає адміністративно- територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справи про адміністративне правопорушення.

У згаданому Всновку НКР дійшла висновку під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП, положення ст.258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним. Такий висновок НКР грунтувався на тому, що положення ст.258 КУпАП не розповсюджувалися на ст.122 КУпАП .

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУПАП та, зокрема ст.258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до кометенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення. Тобто працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст.122 і ст.126 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст.278,279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у данному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Обставини, відображені у постанові, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Тому суд доходить висновку, що оскаржувана постанова складена відповідачем за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії АР № 596628 від 16.11.2016 року по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128 ч.4,160-163 КАС України, ст..251,ст..279,283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 113456 від 07.11.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 - скасувати, справу закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Київський районний суд м.Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя