Справа № 826/18401/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Прокуратури міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві в особі начальника, підполковника міліції Чайка Н.В., за участю Прокуратури міста Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві щодо фактично позбавлення ОСОБА_2 громадянства України, протиправності вилучення у нього паспорта серії НОМЕР_1, оформленого 24.03.2010 Дніпровським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві та знищення даного документа;

- зобов'язати Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві вчинити певні дії шляхом документування ОСОБА_2 паспортом громадянина України, тобто видати йому паспорт громадянина України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення про припинення громадянства України приймає лише Президент України, паспорт вилучається тільки у осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства, в той час як паспорт ОСОБА_2 не погашався та не визнавався недійсним, жодного рішення про зняття з реєстраційного обліку за територіальною підсудністю уповноваженим органом не прийнято, а сам вихід з громадянства України не допускається якщо особу, яка клопоче про вихід, притягнуто як обвинувачену в кримінальній справі, а тому оскаржувані дії відповідача є протиправними.

Відповідач проти позову заперечував мотивуючи тим, що ОСОБА_2 є особою без громадянства, оскільки рішенням про набуття громадянства України від 04.12.2009 скасоване 27.09.2010, інших рішень про набуття позивачем громадянства України не приймалось, а тому у посадових осіб Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві були відсутні законні підстави для оформлення та видачі позивачеві паспорта громадянина України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.02.2016 касаційну скаргу заступника Прокурора міста Києва задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено, що судами не прийнято до уваги того факту, що рішенням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 27.09.2010 скасовано рішення цього ж територіального органу від 04.12.2009 про набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням, а також, судами не встановлено, чи було вказане рішення суб'єкта владних повноважень оскаржено у встановленому законом порядку і чи є це рішення чинним на час прийняття рішення по даній справі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Прокуратура міста Києва, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 19.10.2009 №2-0-418/09, яке набрало законної сили, встановлено факт постійного проживання позивача на території України до 24.09.1991 (а.с. 109 т.1).

Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області 04.12.2009 прийнято рішення про набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" (а.с. 127 т.1).

Після проведення перевірки факту набуття громадянства відповідачем 24.03.2010 ОСОБА_2 оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 з реєстрацією місця проживання.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 22.09.2010 №8-38/10 рішення цього ж суду від 19.10.2009 про встановлено факт постійного проживання позивача на території України до 24.08.1991 скасовано за нововиявленими обставинами, а розгляд справи продовжено (а.с. 110 т.1).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2010 №2-0-365/10 заява ОСОБА_2 про встановлення факту залишена без розгляду (а.с. 111 т.1).

Головним управлінням Міністерства внутрішніх справу України в Харківській області 27.09.2010, на підставі подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, та доданих до нього ухвали Московського районного суду міста Харкова від 22.09.2010 №8-38/10, пояснень начальника сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Нововодолазького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справу України в Харківській області Чухлатого О.І., прийнято рішення про скасування рішення Головного управління Міністерства внутрішніх справу України в Харківській області від 04.12.2009 про набуття ОСОБА_2 громадянства України (а.с. 100-101 т.1).

Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справу України в Харківській області листом від 28.07.2011 №17/8115 повідомило Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справу України в місті Києві про скасування рішення від 04.12.2009 (а.с. 99 т.1).

Відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справу України в місті Києві складено висновок від 03.08.2011 про доцільність направити до управління інформаційних технологій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України та до Адресно-довідкового бюро Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві повідомлення про визнання паспорту громадянина України серії НОМЕР_1, виданого ОСОБА_2, недійсним (а.с. 102 т.1).

Паспорт громадянина ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 01.03.2011 вилучено, відповідно до висновку Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 03.08.2011, а згідно акту комісії відповідача від 05.05.2014 списано та знищено шляхом спалення (а.с. 103-105 т.1).

В подальшому ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.08.2012 №2-418/209 (провадження №22-ц-2090/5170/2012) скасовано ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2010 №2-0-365/10, а справу повернуто до того ж суду для продовження розгляду (а.с. 112-113 т.1).

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 22.05.2013 №2-о/643/15/13 (2027/13028/12) задоволено заяву ОСОБА_2 та встановлено факт його постійного проживання на території України до 24.08.1991 (а.с. 114-115 т.1).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо вилучення паспорта громадянина України та відмови у видачі нового, позивач оскаржив висновок Відділу справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві до суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013 по справі №826/14679/13-а скасовано висновок Відділу справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справу України в м. Києві від 03.08.2011, відповідно до якого паспортом громадянина ОСОБА_2 вилучено (а.с. 39-40 т.1).

Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2014 по справі №826/14679/13-а роз'яснено, що із скасуванням висновку перестали існувати підстави для вилучення паспорта (а.с. 36-38 т.1).

Вказані рішення Київського апеляційного адміністративного суду набрали законної сили та оскаржені не були, тому є обов'язковими в силу статті 124 Конституції України.

Згідно тверджень позивача, останній протягом 2014 року неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати рішення суду та видати йому паспорт, на що отримував відмову.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно зі статтею 15 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на громадянство, причому ніхто не може бути безпідставно позбавлений громадянства.

Згідно пунктів 1 та 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про громадянство України" документом, що підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Статтею 6 Закону України "Про громадянство України" визначено підстави набуття громадянства України, зокрема, за територіальним походженням.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Частинами п'ятою, сьомою, восьмою статті 8 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов'язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов'язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов'язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 24 Закону України "Про громадянство України" Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 - 10 статті 6 цього Закону; скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону.

Статтею 21 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідно до пункту 1 Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Пунктом 3 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.06.2006 №600, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.2006 за №804/12678, чинного на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що для оформлення паспорта особа подає, зокрема, довідку про реєстрацію особи громадянином України або свідоцтво про належність до громадянства України (у разі необхідності).

Пунктом 1.3 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.04.2012 №320, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №089/21401, чинного на даний час, встановлено, що для оформлення паспорта особа подає, зокрема, довідку про реєстрацію особи громадянином України або свідоцтво про належність до громадянства України, а в необхідних випадках - інші документи, визначені статтею 5 Закону України "Про громадянство України" (за необхідності).

Пунктом 5.1 названого Порядку визначено, що іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до законодавства України, отримують паспорти на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, виданої територіальним органом.

З аналізу наведених норм вбачається, що для отримання паспорта громадянина України, іноземцю, який набув громадянства України, слід в обов'язковому порядку подати довідку про реєстрацію громадянином України, видану відповідним територіальним органом. Довідка оформляється і видається заявникові після прийняття рішення про оформлення набуття громадянства України.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2015 Дніпровським районним відділом Головного управління Міністерства внутрішніх справ в місті Києві ОСОБА_2 оформлено та видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2.

Згідно листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 08.08.2016 №6.1/8725-16 паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, оформлений 16.05.2015 Дніпровським районним відділом Головного управління Міністерства внутрішніх справ в місті Києві на ім'я ОСОБА_2 визнано недійсним, оскільки постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2015 №826/18401/14 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015, на підставі яких був виданий паспорт - скасовані.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.02.2016 зазначено, що рішенням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 27.09.2010 скасовано рішення цього ж територіального органу від 04.12.2009 про набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням, а тому необхідно встановити чи було вказане рішення суб'єкта владних повноважень оскаржено у встановленому законом порядку і чи є це рішення чинним.

На виконання вказаної вимоги Вищого адміністративного суду України, ухвалою Окружного адміністративного суду від 21.07.2016 зупинялось провадження в даній адміністративній справі до набрання законної сили рішенням у справі №820/3650/16 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення від 27.09.2010 та зобов'язати вчинити певні дії.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 №820/3650/16 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2016 скасовано, та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27.09.2010 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 04.12.2009 про набуття громадянства України ОСОБА_2, постанова набрала законної сили і є обов'язковою до виконання.

Зворотного відповідачем та прокурором під час судового розгляду справи не доведено.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідним наголосити, що станом на момент винесення рішення по даній справі, рішення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 04.12.2009 про набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" є чинним (а.с. 127 т.1).

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дій Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві щодо фактично позбавлення ОСОБА_2 громадянства України, протиправності вилучення у нього паспорта серії НОМЕР_1, оформленого 24.03.2010 Дніпровським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві та знищення даного документа, суд вважає за необхідним зазначити наступне.

Згідно пункту 2 частини першої статті 19 Закону України "Про громадянство України" підставами для втрати громадянства України є набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Згідно частини третьої статті 19 Закону України "Про громадянство України" датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Положеннями частини першої статті 25 Конституції України визначено, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства. Пунктом 3 частини першої статті 2 Закону України "Про громадянство України" визначений принцип неможливості позбавлення громадянина України громадянства України.

Водночас, матеріали справи не містять доказів існування указу Президента України про припинення громадянства України ОСОБА_2, що зазначено позивачем в своїх додаткових поясненнях від 17.05.2016 та не спростовано відповідачем.

В пункті 2 частини першої статті 2 Закону України "Про громадянство України" закладений такий принцип законодавства України про громадянство, як запобігання виникненню випадків безгромадянства. Конвенція про скорочення безгромадянства від 30.08.1961, до якої приєдналася і Україна 11.01.2013, Європейська конвенція про громадянство від 06.11.1997, ратифікована Законом України від 20.06.2006 №163-V до основних принципів внутрішнього регулювання відносять необхідність уникнення безгромадянства. У матеріалах справи наявна довідка Посольства Грузії в місті Києві від 31.01.2013 №60/3915, відповідно до якої позивачу за наказом Президента Грузії від 23.12.2011 №853 припинено громадянство цієї країни.

Отже, у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві щодо фактично позбавлення ОСОБА_2 громадянства України, оскільки в силу приписів частини третьої статті 19 Закону України "Про громадянство України", останній не наділений такими функціями та, відповідно, не вчиняв таких дій, а зворотного позивачем не доведено.

Окрім того, ОСОБА_2, станом на час прийняття Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області рішення про набуття ним громадянства за територіальним походженням у 2009 році, так і в подальшому продовжував бути громадянином України, що підтверджено рішенням Московського районного суду міста Харкова від 22.05.2013 (а.с. 114-115 т.1).

Відповідно до пункту 21 Положення про паспорт громадянина України, затверджений постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, паспорт особи, яка припинила громадянство України відповідно до статті 19 Закону України "Про громадянство України", підлягає поверненню до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Згідно пункту 10.4 розділу X Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказ Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1089/21401, погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти, у тому числі й осіб, громадянство України яких припинено.

Враховуючи, те що ОСОБА_2 не позбавлявся громадянства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідача із вилучення паспорту з подальшим його знищенням є протиправними.

Отже, вилучивши у позивача паспорт громадянина України, відповідач незаконно позбавив його права володіння цим документом, оскільки паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника, підтверджує громадянство України та є власністю громадянина України.

Беручи до уваги, що оформлення і вилучення документу здійснено відповідачем у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов'язання саме Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві видати новий паспорт, який діє у спірних відносинах як окремий уповноважений суб'єкт владних повноважень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Прокуратури міста Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В. Файдюк

суддя Є.В. Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.