Справа № 814/1916/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1916/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині звільнення зі служби в поліції, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

30 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 12.09.2016 року № 255 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції у звязку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів; поновити майора поліції ОСОБА_2 віталійовича на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби зі злочинністю, повязаного з торгівлею людьми, зазначивши повне найменування посади згідно діючого штатного розкладу ГУ НП в Миколаївській області з 12.09.2016 року; стягнути з Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 12.09.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю звільнення за скороченням, яке обґрунтовувалось наявністю висновку про невідповідність займаній посаді. Вважаючи наказ про звільнення незаконним, позивач просив поновити його на посаді.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що звільнення позивача відбулось у відповідності до вимог закону, оскільки позивача, за рішенням суду, поновлено посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ ГУ НП в Миколаївській області, з якої він звільнявся та яка передбачалась тимчасовими штатами. Під час вирішення питання про призначення позивача на посаду постійного штату після скорочення попереднього, взято до уваги висновок атестаційної комісії про його службову невідповідність, враховано попередній досвід та відношення до службової дисципліни, як на службі в міліції так і на службі в поліції (висновок керівника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Миколаївській області від 12.09.2016) та з врахуванням зазначених відомостей не прийнято позитивного рішення.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року позов задоволений в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у позові в повному обсязі.

В звязку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

07.11.2015 року ОСОБА_2 призначено на посаду старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

26.02.2016 року атестаційною комісією № 6 ГУНП в Миколаївській області ухвалене рішення про те, що ОСОБА_2 не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 43 о/с від 16.03.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність Закону України Про Національну поліцію.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року, у справі № 814/613/16, наказ № 43 о/с від 16.03.2016 року скасовано та поновлено позивача на посаді.

08.07.2016 року наказом ГУ НП в Миколаївській області №162 о/с на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.16 позивача поновлено на посаді.

11.07.16 ОСОБА_2 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у звязку зі скороченням тимчасових штатів.

12.09.16 наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №255 о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.4 Закону України Про Національну поліцію у звязку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не проводиться реорганізація чи скорочення штатів, а лише заміна тимчасового штатного розпису на постійний, ОСОБА_3 не було запропоновано жодної іншої посади, як в постійному штаті ГУНП в Миколаївській області так і в іншому органі чи підрозділі поліції Оскільки висновкам атестаційної комісії від 26.02.16 раніше надано оцінку постановою Миколаївського окружного адміністративного суд від 29.06.16 по справі №814/613/16, як протиправним, тому вони на можуть враховуватись при подальшому проходженні позивачем служби.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 68 Закону України Про національну поліцію у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 77 вказаного Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Аналізуючи викладене, можливо прийти до висновку, що у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший, без скорочення штату, не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Окрім цього ч. 2 ст.68 Закону України Про Національну поліцію передбачається право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Відповідно до п. 4 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пункт 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабміну України від 29.07.1991р. № 114, передбачає, що дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, в тому числі у зв'язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ані Законом України Про Національну поліцію, ані Положенням № 114, не врегульовано процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення чисельності або штату працівників. Така процедура визначена Кодексом законів про працю України.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015 року у справі №21-8а15.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин норм КЗпП УКраїни.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, частиною 2 цієї статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП закріплено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріалами справи не підтверджується зміна в організації праці Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, пов'язана зі скороченням чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи встановлено, що реорганізація у ГУ НП в Миколаївській області не відбувалась. Замість 3263 посад тимчасового штату, введено не меншу кількість посад постійного штату.

Встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобовязання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом. Це зобовязання ГУ НП в Миколаївській області не виконало, трудові гарантії позивача як працівника порушені.

Крім того, в матеріалах справи наявний рапорт позивача від 10 вересня 2016 року про призначення на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби зі злочинами повязаними з торгівлею людьми ГУ НП в Миколаївській області в затвердженому штатному розкладі ГУ НП в Миколаївській області або надати іншу рівнозначну посаду в затвердженому штатному розкладі ГУ НП в Миколаївській області, але відповідач не врахував бажання позивача під час прийняття наказу про його звільнення у звязку зі скороченням.

Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Миколаївській області повідомило позивача, що за рішенням суду висновки атестування щодо невідповідності його займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, не скасовані, а тому будь яки посади в постійних штатах ГУ НП в теперішній час йому не пропонуються.

Докази пропонування в подальшому позивачу інших посад та доказів відмови від запропонованих посад в матеріалах справи відсутні, таких доказів не надано і апелянтом до суду апеляційної інстанції.

Крім того, частиною 5 ст. 68 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Натомість матеріали справи не містять доказів розгляду відповідною комісією ГУ НП в Миколаївській області можливості використання позивача на службі, пропонування йому будь-яких посад. Залишаючи вказані вимоги закону поза увагою відповідач, як і при розгляді справи в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі зазначає, що при вирішенні питання про звільнення позивача керувався висновком атестаційної комісії від 26.02.2016 року про невідповідність його займаній посаді, який в ході розгляду адміністративної справи №814/613/16 не оскаржувався, тобто є чинним.

Судова колегія вважає таки доводи апелянта помилковими та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2016р. по справі №814/613/16 надано оцінку зазначеному висновку атестаційної комісії, як протиправному. Судом задоволено позов ОСОБА_2 та скасовано наказ про звільнення його з поліції саме з мотивів того, що атестація позивача проведена всупереч вимогам Закону, висновки про його службову невідповідність є необґрунтованими та протиправними.

З огляду на викладене, оскільки Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області реорганізація чи скорочення штатів фактично не проводилась, а лише замінено тимчасовий штатний розпис на постійний, в матеріалах справи відсутні докази пропозицій ОСОБА_2 іншої посади або відмови його від запропонованих посад та враховуючи те, що висновкам атестаційної комісії від 26.02.2016 року постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року вже була надана юридична оцінка, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення по суті спору з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян