Справа № 357/12671/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року, ОСОБА_2 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовувала тим, що вона постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, в АДРЕСА_2 проживали її батьки, після їх смерті вона використовує будинок в якості дачі, обробляла город, садок та підтримувала будинок в зразковому стані.

В 2013 році з метою встановлення автономного опалення та виготовлення всіх необхідних для цього документів на свою дочку ОСОБА_3, позивачка подарувала останній власну квартиру та прописалась на дачі в с. Дулицьке Сквирського району, при цьому не змінила свого місця проживання в м. Біла Церква.

16.09.2016 року вона отримала повідомлення начальника УПФУ у м. Білій Церкві від 30.06.2016 року про те, що оскільки вона проживає з 2006 року в селі Дулицьке Сквирського району, яке не належить до зони радіоактивного забруднення, то у неї виникла переплата пенсії по ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 21 126 грн. 32 коп., їй було запропоновано повернути зазначені кошти або буде проводитися відрахування з її пенсії по 20% щомісячно з липня 2016 року до повного погашення.

Таке рішення позивач вважає незаконним, оскільки той факт, що в неї є будинок в с. Дулицьке, яким вона користується і де зареєстрована з 2006 року, не свідчить про те, що вона постійно там проживає з часу реєстрації, оскільки до червня 2013 року вона проживала в м. Біла Церква, місце проживання не змінювала, вказаний будинок був подарований їй батьком ще в 1992 році, посвідчення потерпілої особи 4 категорії вона одержала в законний спосіб.

У зв'язку з вище зазначеним позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо утримання 20 % пенсії з липня 2016 року та зобов'язати відповідача повернути утримані кошти за весь період, починаючи з липня 2016 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного Фонду України в місті Білій Церкві Київської області від 24.06.2016 року № 341 про утримання з пенсії ОСОБА_2 надміру виплачених сум починаючи з 01 липня 2016 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в місті Білій Церкві Київської області повернути ОСОБА_2 утримані кошти за період з 01 липня 2016 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, скою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач перебуває на обліку в УПФУ у місті Білій Церкві та одержує пенсію за віком з 22.07.2006 року, належить до 4 категорії потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС як особа, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що стверджується сторонами по справі та копією посвідчення потерпілої особи серії НОМЕР_1, яке видано 22.06.2006 року Київською облдержадміністрацією.

24.06.2016 року УПФУ у місті Білій Церкві прийнято рішення за №341 про утримання надміру виплачених сум пенсій, згідно якого позивачці нараховано переплату сум пенсії в зв'язку з її проживанням в АДРЕСА_2 за період з 30.06.2007 року по 30.06.2016 року в розмірі 21 126 грн.32 коп.

В рішенні зазначено, що в разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття рішення, утримувати переплату в розмірі 20 % пенсії щомісячно, починаючи з 01.07.2016 року до повного погашення, що слідує з письмових заперечень відповідача та підтверджується сторонами по справі.

Листом від 30.06.2016 року №10782/01 відповідач повідомив позивачу, що в зв'язку з її проживанням з 2006 року в селі Дулицьке Сквирського району згідно довідки Дулицької сільської ради, яке не належить до зони радіоактивного забруднення, у неї виникла переплата пенсії по ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 21 126 грн. 32 коп., яка буде утримуватись з її пенсії по 20% щомісячно до повного погашення починаючи з липня 2016 року, позивачу також було запропоновано внести вказану суму коштів на розрахунковий рахунок УПФУ.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_2, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (м. Біла Церква), до пенсії нараховувалась додаткова пенсія та доплата за проживання на забрудненій території.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.1992 р. №501 регулює, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю діє лише на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст. 14 вищевказаного Закону, до категорії 4 віднесено, зокрема, осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Згідно пункту 2.22 Порядку подання та оформлення документів для призначення або перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймається: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації, у тому числі органів місцевого самоврядування).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058) застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Згідно статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі - Закон №1788) пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку із цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

У жовтні 2015 року позивач звернулась до Управління надавши копію паспорта, з якої видно, що ОСОБА_2 з 15.12.2006 прописана за адресою: АДРЕСА_2.

З метою перевірки даних відомостей, Управління звернулося із запитом до сільської ради с. Дулицьке про надання інформації, з якого часу гр. ОСОБА_2 зареєстрована в даному населеному пункті.

30.05.2016 року на адресу Управління надійшла відповідь з сільської ради с. Дулицьке про те, що тр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 з 15.12.2006 року.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 23.07.1991 р. №106 «Про організацію виконання постанови Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» с. Дулицьке, Сквирського району не віднесене до зони радіоактивного забруднення.

Враховуючи викладене за період з 30.06.2007 (після звільнення ОСОБА_2 з роботи) по 30.06.2016 виникла переплата виплат, передбачених ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 21 126, 32 грн.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 р. (з подальшими змінами та доповненнями), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 50 цього ж Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 50 цього ж Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Підставою для утримання з пенсії особи надміру виплачених сум коштів є наявність однієї з таких підстав: 1) зловживання з боку пенсіонера; 2) подання ним органам ПФУ недостовірних відомостей; 3) неподання пенсіонером до органів ПФУ відомостей, які б могли вплинути на розмір його пенсії.

Тобто, обов'язок подання відомостей, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати лежить на пенсіонерові.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.07.2016 № К/800/50794/15 (759/5419/15-а).

Позивач вказує, що дії Управління є неправомірними, оскільки від неї не отримано пояснень. Такі пояснення законодавством не передбачено, адже в пенсійній справі міститься завірена копія паспорту з пропискою в с. Дулицьке та довідка Дулицької сільської ради про проживання, які є підставою для утримання.

Отже, зважаючи на те, що доплати згідно ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надається саме за проживання на забрудненій території, позивач не проживає на такій з 2006 року та не повідомила Управління про даний факт, вважаємо, що рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій відповідає чинному законодавству.

На підставі зазначеного вище та оскільки гр. ОСОБА_2 було відомо про зміну прописки, а також зважаючи на те, що вона не повідомила Управління про даний факт, 24.06.2016 було винесено рішення №341 про утримання надміру виплачених сум пенсій з гр. ОСОБА_2 в сумі 21 126, 32 грн., в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.07.2016 до повного погашення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Дулицька сільська рада видала довідку від 27.05.2016 року №87 на запит УПФУ у місті Білій Церкві Київської області, яка підтвердила факт проживання та реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_2, а тому рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій відповідає чинному законодавству.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів критично оцінює посилання позивача щодо неправомірно винесеного рішення №341 відповідачем на підставі довідки №87, оскільки довідка Дулицької сільської ради від 27.05.2016 року №87 не була відкликана органом, що її видав, а отже дана довідка є дійсною.

Колегія суддів погоджується з висновком УПФУ у місті Білій Церкві Київської області, що позивач до 30.06.2007 проживала у м. Біла Церква, оскільки працювала.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на посилання суду першої інстанції на висновок старшого ДОП сектора превенції відділення поліції №2 Білоцерківського відділу поліції Борець С.П. від 22.02.2017 року в якому підтверджено факт не проживання гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року.

Більше того позивачка не заперечує факт того, що вона дійсно проживає з червня 2013 року за адресою; АДРЕСА_2.

Також, звертає увагу на залучених в ході розгляду справи свідків, а саме гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які, підтвердили той факт, що з червня 2013 року позивачка дійсно проживає в с. Дулицьке, Сквирського району Київської область.

На підставі зазначеного вище, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності винесеного рішення Управління Пенсійного Фонду України в місті Білій Церкві Київської області від 24.06.2016 року № 341 про утримання з пенсії ОСОБА_2 надміру виплачених сум пенсій, згідно якого позивачці нараховано переплату сум пенсії в зв'язку з її проживанням в АДРЕСА_2 за період з 30.06.2007 року по 30.06.2016 року в розмірі 21 126 грн.32 коп., оскільки матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами у справі, що позивач працювала у м. Біла Церква до 30.06.2007 року, а факт реєстрації підтверджено довідкою Дулицька сільська рада видала довідку від 27.05.2016 року №87, яка не відкликана органом, що її видав та показами свідків у справі, що з червня 2013 року позивачка дійсно проживає в с. Дулицьке, Сквирського району Київської область.

Щодо постанов Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2011 року у справі № 2а-31703/10, від 29.04.2011 у справі № 31705/10 за позовами ОСОБА_2 до Управління про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії у відповідності до ст. 39, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на які посилається позивач, то ці постанови прийняті в порядку скороченого провадження та звернуті до негайного виконання. Питання прописки та фактичного місця проживання в судах першої та апеляційної інстанції у даних справах не досліджувалось.

Колегія суддів звертає увагу на те, що довідка КЗ КОР «Білоцерківський онкологічний диспансер» від 18.01.2017 року №17, яку позивач надала до суду та медична картка, на яку посилається позивач у своєму позові не є підтвердженням місця проживання останньої у м. Біла Церква, Київської області.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до неправильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вище зазначеного, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо не включення позивача до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду є правомірними та такими, що відповідають нормам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», висновки суду першої інстанції передчасними та зробленими без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, рішення суду не відповідає вимогам ст. 159 КАС України щодо їх законності та обґрунтованості, у зв'язку з чим вимоги позивача задоволенні не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи у зв'язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області - задоволити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 23 травня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

ОСОБА_7