Справа № 804/1795/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 р. Справа №804/1795/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача надав витребувані документи, у судовому засіданні проти позову заперечував.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 та статті 79 Податкового кодексу України та наказу від 07.06.2016 року №435 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3, яка протягом 2013 року отримала дохід у вигляді успадкованого майна, з якого при нарахуванні не утримувався податок на доходи фізичних осіб.
За результатами перевірки складений акт від 29.06.2016 року №1974/1304/НОМЕР_1 (а.с.13-17).
Висновком документальної позапланової невиїзної перевірки встановлені порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_3:
- підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту «в» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті неподання податкової декларації за період, що перевірявся, за 2013 рік.
Розрахунок бази оподаткування отриманого ОСОБА_3 доходу в сумі 613805,49 грн. здійснено контролюючим органом на підставі даних щодо отримання спадщини другого ступеню споріднення, а саме:
- свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2013 року №999303, у якому нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 564055 грн.;
- на запит від 28.10.2015 року №8163/10/04-61-17-03 ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська отримано листа від Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за підписом Шугаєва Н.С. від 25.11.2015 року №4505/01, у якому повідомлено, що стосовно вчинених нотаріальних дій відносно гр. ОСОБА_3, НОМЕР_1, укладено договір успадкування майна, згідно якого гр. ОСОБА_3 виступає в цьому договорі в якості успадкованої. Сторони оцінили дар в 613805,00 грн. Сума нарахованого доходу 613805,49 грн.;
- згідно з інформацією ЦБД Державного реєстру фізичних осіб ДПС України, з доходу, отриманого як спадщина або дарування другого ступеню споріднення (ознака 114) у розмірі 613805 грн. податок з доходів фізичних осіб не нараховувався та до бюджету не сплачувався, а тому податковий орган визначив ставку податку відповідно до Податкового кодексу України у розмірі 5% вартості об'єкта спадщини. (а.с.35-36).
Позивач не погодився із позицією контролюючого органу, у зв'язку із чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.06.2013 року №1913, вона належала двом власникам: ОСОБА_4 та ОСОБА_6, грошова оцінка складає 564055,49 грн. (а.с.10).
29.08.2013 року державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. видала ОСОБА_3 (племінниця) свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті тітки - гр. ОСОБА_4, де вказано, що позивачка спадкує право у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0723 розташована по АДРЕСА_1, яка належить спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 564055,49 грн., спадкова справа 1228/2012, зареєстровано в реєстрі за №3-2195 (а.с.7).
Такі самі відомості містяться у свідоцтві про право на спадщину за заповітом після смерті матері позивачки - гр. ОСОБА_6, виданому державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. 09.06.2012 року, де вказано, що позивачка спадкує право у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0723 розташована по АДРЕСА_1, яка належить спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 564055,49 грн., спадкова справа 1349/2010, зареєстровано в реєстрі за №3-2444 (а.с.8).
При цьому, як у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, так і у свідоцтві про право на спадщину за законом, вказана нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цілому - 564055,49 грн., а не в розмірі 1/2, що дорівнює 282027,74 грн., тобто в частині, що належала померлій ОСОБА_4.
Судом встановлено, що 14.07.2016 року ОСОБА_3 зверталась до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про виправлення помилки, допущенної у тексті нотаріально оформлюваного документа, однак, листом від 30.07.2016 року за вих. №2711/02-14 нотаріусом роз'яснено, що у документах на земельну ділянку зазначено, що ділянка належить померлим співвласникам на праві спільної сумісної власності, тобто, не визначені частки співвласників, а нотаріусу не надано право визначення часток у праві спільної сумісної власності (а.с.20, 21).
Питання правомірності визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки у зазначених вище свідоцтвах про право на спадщину в цілому, а не в частках, було предметом розгляду в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська по справі №199/6895/16-ц.
Так, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2016 року по справі №199/6895/16-ц позовні вимоги ОСОБА_3 до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково, суд вирішив:
- в іншій частині позову відмовити. (а.с.22-25).
Вказане рішення суду набрало чинності 22.11.2016 року, згідно відмітки, засвідченої підписом голови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
15 грудня 2016 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. видано нове свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_6. У свідоцтві зазначено, що ОСОБА_3 (спадкоємець) є племінницею спадкодавця - гр. ОСОБА_4. Помилку щодо вартості спадкового майна виправлено та зазначено нормативну грошову оцінку 1/2 частини земельної ділянки у розмірі 282027,74 грн. (а.с.26).
У ході судового розгляду встановлено, та не заперечувалось позивачем, що за наслідками успадкування на підставі зазначених вище свідоцтв про право на спадщину за законом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не подавалась декларація про майновий стан та доходи за 2013 рік.
Матеріалами справи та поясненнями позивачки підтверджено, що ОСОБА_3 є племінницею гр. ОСОБА_4, тобто членом сім'ї другого ступеня споріднення.
Судом встановлено, що позивачем реалізовано своє право на спадкування, визначене Цивільним кодексом України та отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку та нерухоме майно, після чого правовідносини в частині оподаткування отриманої спадщини перейшли в площину податкових відносин.
Відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з підпунктом 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Підпунктом 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України визначено, що об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, в розмірі 5% вартості будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.
Натомість, у відповідності до змісту абзацу «а» підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України об'єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою вартості власності, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.
Згідно з підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.
Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Податкового кодексу України визначено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.
Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 5.2. статті 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Податковим кодексом України визначений вичерпний перелік спадкоємців, отримана спадщина яких, може оподатковуватись за нульовою ставкою, а тому дохід, отриманий позивачем у 2013 році, у вигляді спадщини відповідно до підпункту 174.2.2 пункта174.2 статті 174 Податкового кодексу України, як особою другого ступеню споріднення підлягає оподаткуванню за ставкою 5%.
Відповідно до отриманих позивачкою свідоцтв про право на спадщину за законом:
- від 15 грудня 2016 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори серії НОМЕР_6, нормативна грошова оцінка 1/2 частини земельної ділянки складає 282027,74 грн. (а.с.26);
Згідно пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Судом встановлено, що до суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених оскаржуваних рішенням, включено суму штрафу у розмірі 170 грн. за неподання позивачем декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб за 2013 рік на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, яким передбачено накладення штрафу за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності, що є правомірним.
Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, документально підтверджені позивачем судові витрати - судовий збір, сплачений згідно квитанції від 28 грудня 2016 року №0.0.678747180.1 в сумі 640 грн., підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 292,74 грн. пропорційно до задоволених на 45,74% позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 292,74 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 23 травня 2017 року.

Суддя І.О. Верба