Справа № 155/310/17
Суддя: Шмідт С. А.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр. № 2-а/155/65/17
Справа № 155/310/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі: головуючого судді Шмідта С.А.

при секретарі Воронюк Н.М.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 12 серпня 2016 року звернувся до Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, так як, маючи загальний трудовий стаж понад 30 років, більше 12 років 6 місяців працював у Волинській обласній проектно-дослідній станції хімізації сільського господарства, де входив до складу бригад, які безпосередньо відряджались та були зайняті на польових розвідувальних роботах. На думку позивача, він має право на пільгову пенсію відповідно до п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, однак відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у звязку з непідтвердженістю пільгового трудового стажу. Позивач вважає таку відмову відповідача незаконною, просить визнати відмову протиправною та зобовязати відповідача призначити йому пільгову пенсію відповідно до п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, починаючи з моменту його звернення до відповідача, а саме з 12 серпня 2016 року та проводити її виплату в подальшому. Крім того, позивач звернувся до суду з письмовим клопотанням, у якому зазначив, що позовну заяву ним було подано до суду 23 лютого 2017 року, тобто в межах шестимісячного терміну з дня, коли він дізнався про відмову у призначенні пенсії. З обєктивних та незалежних від позивача причин вищевказаний адміністративний позов було зареєстровано в суді 27 лютого 2017 року, тому позивач просить поновити йому строк звернення до суду.

В судовому засіданні представник відповідача Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області ОСОБА_2 позову не визнала, про що подала суду відповідне письмове заперечення, та пояснила, що страховий стаж позивача становить 36 років 07 місяців 14 днів, однак періоди роботи позивача на посаді ґрунтознавця відділу грунтово-агрохімічних досліджень Волинської обласної проектно-розвідувальної станції хімізації сільського господарства не зараховуються до стажу роботи за вислугу років. Представник відповідача ствердила, що у довідках, наданих позивачем, не вказано необхідних для призначення пільгової пенсії відомостей, а саме на яких роботах, перелічених у п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, був зайнятий позивач, у якому саме структурному підрозділі проходила ця робота, займана посада чи професія, тривалість стажу за вислугу років, а також документально не підтверджено належність відділу грунтово-агрохімічних досліджень до структурного підрозділу. У звязку з вищенаведеним представник відповідача просила суд у задоволені позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю, ствердив факти, наведені в позовній заяві, та пояснив, що він з 1987 року по 2015 рік працював на різних посадах, при чому виконував свої посадові обовязки у польових умовах, входив до складу бригади, яка відряджалась на роботи, передбачені п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, а тому має право на призначення пільгової пенсії.

Суд вважає, що наведені позивачем причини пропущення шестимісячного строку звернення до суду з позовом є поважними, а тому у відповідності до ч.1 ст.100 КАС України суд поновлює позивачу вищевказаний строк.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.

Статтею 56 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно норми ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. В разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637).

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналізуючи вищевказані положення, суд вважає, що довідки мають надаватися у разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначає його право на пенсію на пільгових умовах.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ствердили, що позивач з 1987 року по 2015 рік працював у лабораторії моніторингу ґрунтів та у польових умовах виконував роботи, повязані з відбором грунту для досліджень. Свідки ствердили, що підрозділ, у якому працював позивач, протягом вищевказаного періоду кілька разів змінював свою назву, у складі лабораторії є бригада, у якій позивач працював на посаді ґрунтознавця та яка в польових умовах здійснювала відбір грунтів.

Такі покази свідків повністю підтверджуються і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, трудовою книжкою серії БТ-І № 5479987, заведеною Волинською обласною проектно-розвідувальною станцією хімізації сільського господарства 14 липня 1987 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11), а також довідкою № 158-03/02/1/260, виданою 11 серпня 2016 року Волинською філією ДУ Держґрунтохорона (а.с.14), стверджується, що позивач з 10 липня 1987 року працював агрохіміком відділу грунтово-агрохімічних досліджень Волинської обласної проектно-дослідницької станції хімізації сільського господарства, з 27 квітня 2000 року - ґрунтознавцем ІІ категорії лабораторії моніторингу грунтів Волинського центру Облдержродючість, з 03 січня 2003 року - ґрунтознавцем І категорії лабораторії моніторингу ґрунтів, з 01 квітня 2013 року по 02 червня 2015 року позивач працював на посаді фахівця І категорії лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів.

Наказом Міністерства агропромислового комплексу України № 339 від 03 листопада 1999 року Державна обласна проектно-розвідувальна станція хімізації сільського господарства перетворена на Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції. В подальшому на підставі наказу від 07 липня 2011 року вищевказаний центр було перейменовано у Державну установу Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції. На підставі наказу Мінагрополітики України № 542 від 04 вересня 2012 року, наказу Центрдержродючість № 48 від 11 грудня 2012 року, Державна установа Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції було реорганізовано у Волинську філію державної установи Державний науково-технологічний центр охорони родючості ґрунтів Центрдержродючість, яка в подальшому на підставі наказу від 15 квітня 2013 року перейменована у Волинську філію державної установи Інститут охорони ґрунтів України.

Роботи по агрохімічному обслуговуванню господарств області являлися основною діяльністю станції і входили у внутрішньогосподарський план. Відбір ґрунтових зразків з орного і підорного шарів згідно штатного розпису проводив відділ ґрунтово-агрохімічних досліджень. Працівникам, зайнятих на роботах в польових умовах, виплачувались польові надбавки та відшкодовувались нічліжні витрати.

З довідки № 158/-03/02/1/94, виданої Волинською філією ДУ Держґрунтохорона 21 березня 2016 року (а.с.12), вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював на посаді ґрунтознавця відділу ґрунтово-агрохімічних досліджень з виїздом в господарства області для агрохімічного обстеження ґрунтів у Волинській обласній проектно-розвідувальній станції хімізації сільського господарства з 10 липня 1987 року по 2000 рік та з 2000 року по 2012 рік - у Волинському обласному центрі Облдержродючість. За весь період роботи позивач входив до складу бригад, які безпосередньо відряджалися й були зайняті на польових розвідувальних роботах. Стаж польових розвідувальних робіт складає 20 років 1 місяць 2 дні, загальний стаж роботи позивача в цій організації складає 28 років, Волинська філія ДУ Держґрунтохорона є правонаступником вищевказаних організацій.

Як вбачається з протоколу № 4 від 02 березня 2015 року (а.с.4), комісія Волинської філії ДУ Держґрунтохорона підтвердила польовий стаж позивача для оформлення документів на пенсію згідно пільгових умов за вислугу років відповідно п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, який станом на 21 грудня 2012 року становить 20 років 01 місяць 2 дні.

З листа начальника Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 1699/02-47 від 23 серпня 2016 року (а.с.8-9) вбачається, що позивачу на його звернення від 12 серпня 2016 року (а.с.19) було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що у позивача ОСОБА_1 наявний пільговий стаж, необхідний для призначення йому пенсії в порядку, передбаченому п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, а тому доводи представника відповідача про непідтвердженість цього стажу, на думку суду, є необґрунтованими та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім цього, судом встановлено, що загальний трудовий стаж роботи позивача становить 36 років 07 місяців 14 днів, що сторонами не оспорюється.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про зобовязання відповідача призначити позивачу пільгову пенсію слід задовольнити.

Крім цього, суд вважає, що за правилами ч.ч.1,3 ст.94 КАС України підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, на підставі п.б ст.55, ст.ст.56, 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати відмову Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення неправомірною.

Зобовязати Локачинське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п.б ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, починаючи з 12 серпня 2016 року.

Стягнути з Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_5