Справа № 235/556/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 травня 2017 року м. Київ К/800/11274/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов'язання зарахувати періоди роботи до страхового стажу,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що після досягнення 60-річного віку звернувся 06 липня 2016 року до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте отримав відмову (рішення від 05 жовтня 2016 року), мотивовану відсутністю необхідного страхового стажу. Посилаючись на те, що його стаж є достатнім для призначення пенсії, просив скасувати рішення Красноармійського ОУПФУ про відмову у призначенні пенсії у зв'язку з незарахуванням стажу роботи на підставі запису в трудовій книжці від 05.10.2016р.; зобов'язати Красноармійське ОУФПУ зарахувати до страхового стажу період роботи в Державному виробничому об'єднані «Луганський верстатобудівний завод» з 10.01.1977р. до 31.05.1994р.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2017 року скасовано рішення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 жовтня 2016 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1; зобов'язано Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи у Державному виробничому об'єднанні «Луганський верстатобудівний завод» з 10.01.1977 року по 31.05.1994 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області подало касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2017 року касаційна скарга, з урахуванням приписів статтей 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, залишалася без руху в зв'язку з встановленням її недоліків із наданням строку для їх усунення.

У встановлений судом строк відповідач виконав вимоги ухвали суду.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Судами встановлено, що в період з 10.01.1977 року до 31.05.1994 року ОСОБА_1 працював на посадах слюсаря, електромеханіка (з ремонту обчислювальної техніки з розряду; з ремонту та обслуговування лічильно-обчислювальних машин 4-6 розряду) на Верстатобудівному заводі «ім. В.І.Леніна» (згідно даних дубліката трудової книжки серія НОМЕР_1), яке наказом № 17 від 12.01.2000 року перейменовано в Державне виробниче об'єднання «Луганський верстатобудівний завод».

Рішенням Красноармійського ОУПФУ від 05.10.2016 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років; відповідно до наданих документів та згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» його страховий стаж складає 05 років 01 місяць 28 днів; до страхового стажу не зараховано період роботи в Державному виробничому об'єднанні «Луганський верстатобудівний завод» з 10.01.1977 року до 31.05.1994 року, внесений в дублікат трудової книжки, оскільки останній підлягає в обов'язковому порядку перевірці згідно п.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте, зважаючи на те, що відповідно до відомостей витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території України, неможливо провести перевірку первинних документів за вищезазначений період роботи; прийняти ж до уваги довідку Державного виробничого об'єднання «Луганський верстатобудівний завод» від 02.06.2003 року №303/80 не має можливості, тому що зазначена в довідці дата звільнення з роботи не співпадає з датою наказу про звільнення з роботи та відсутній підпис керівника підприємства, а перевірити достовірність даної довідки не має можливості за зазначеною вище причиною.

Так, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93р. №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з нормами п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у разі коли підприємства, установи, організації або їхправонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виходячи з наведеного, застосовуються у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Водночас, як встановлено судами попередніх інстанцій, спірний період (стаж) роботи ОСОБА_1 (з 10.01.1977 року до 31.05.1994 року на Верстатобудівному заводі «ім. В.І.Леніна») підтверджується записами його трудової книжки (дублікату).

Судами правильно не прийняті до уваги доводи Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо необхідності перевірки згідно із нормами частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» спірного періоду роботи в разі видачі дублікату трудової книжки.

Так, за змістом частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Водночас, як вірно зазначено судами, норма вказаної статті не містить посилань на необхідність підтвердження іншими документами та перевірку записів в дублікаті трудової книжки, у разі наявності в органу Пенсійного фонду сумнівів щодо достовірності (правильності) записів в дублікаті трудової книжки.

Посилання ж відповідача як на підставу для відмови у призначенні пенсії на те, що трудовий стаж, набутий позивачем на підприємстві, яке на час звернення із заявою про призначення пенсії перебуває на території, що непідконтрольна українській владі й відсутня можливість здійснення перевірки страхового стажу, також не узгоджуються з нормами законодавства, оскільки, як вже зазначалося, трудовий стаж ОСОБА_1 підтверджуватися даними його трудової книжки.

Отже, з огляду на наведене, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про безпідставність незарахування Управлінням ОСОБА_1 до страхового стажу періоду у Державному виробничому об'єднанні «Луганський верстатобудівний завод» з 10.01.1977 року по 31.05.1994 року та, відповідно, скасування рішення від 05 жовтня 2016 року про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов'язання зарахувати періоди роботи до страхового стажу.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник