Справа № 523/16800/16-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/16800/16-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Бабаков В.П.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусика А.Г.,

суддів Димерлія О.О. та Єщенко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 25 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 про приведення об'єкту самочинного будівництва до первісного стану,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради (далі РДА) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання відповідачки за свій рахунок привести до первинного стану об'єкт самочинного будівництва місця загального користування між другим і третім поверхами в будинку №139 по проспекту Добровольського в м.Одесі відповідно до технічної документації, яка зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН», шляхом демонтажу металевої стіни з дверима.

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 25 січня 2017 року позовні вимоги було задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем встановлено металеву стіну з дверима в місці загального користування між другим та третім поверхами у вказаному будинку коло своєї квартири.

Вказана стіна встановлена без дозволу інших громадян, що проживають у даному будинку, власника будинку та органу місцевого самоврядування, про що свідчать копія розпорядження про усунення порушень РДА №857 від 31 жовтня 2016 року, копія протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.150 КУпАП, відносно відповідачки, копія припису про усунення порушень від 06 вересня 2016 року, копія акту перевірки № 82 від 09 вересня 2016 року, копія скарги мешканки вищевказаного будинку.

Не виконання самостійно відповідачкою вимог припису щодо демонтажу і стало підставою для звернення РДА з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою самочинно, без дозволу відповідного органу, встановлено металеву стіну з дверима в місці загального користування між другим та третім поверхами у відповідному будинку коло своєї квартири.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ст.152 Житлового кодексу УРСР (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року) передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Також, згідно п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572 власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право, зокрема, на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР.

З аналізу наведенного можна дійти висновку, що в разі якщо особа-власник жилого будинку або жилого приміщення приватного житлового фонду проваджує перепланування вказаних об`єктів без втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, то чинне законодавство не вимагає отримання будь-яких дозволів, в тому числі, і виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Таким чином, враховуючи вказані положення, колегія суддів приходить до висновку, що посилання позивача в обгрунтування позову на самовільне, тобто, без отримання відповідної дозвільної документації, перепланування приміщення є безпідставним, а винесення судом першої інстанції спірного рішення з урахуванням вказаних посилань є необгрунтованим.

Крім того, в преамбулі Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі Закон) зазначено, що цей Закон визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, повязані з реалізацією прав та виконанням обовязків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обовязків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (ч.1 ст.2 Закону).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Статтею 4 Закону передбачено, що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.

Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ч.1 ст.5 Закону).

Відповідно до п.6 та 2 ч.1 ст.1 Закону спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що спірне приміщення, яке було відгороджено металевою стіною та яке знаходиться між 2 та 3 поверхами, є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку, співвласниками якого є всі власники квартир та нежитлових приміщень, а тому саме ці особи (співвласники) наділені всіма необхідними правами (зокрема, передбаченими в ст.6 Закону - співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників та інші) по володінню, користуванню та розпорядженню спільним майном багатоквартирного будинку.

Водночас, позивач, як субєкт владних повноважень та орган місцевого самоврядування не є співвласником багатоквартирного будинку, а тому не наділений Законами України повноваженнями приймати участь (втручатися) у правовідносини, похідні від права власності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що в даних спірних правовідносинах субєктами, які мають право ініціювати питання правомірності використання спільного майна, є інші співвласники багатоквартирного будинку, зокрема, в рамках цивільних правовідносин, в тому числі, процесуальних, проте, жодним чином не орган місцевого самоврядування в особі власних структурних підрозділів, які займаються питаннями лише утримання житлового будинку.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності та приймаючи до уваги, що позивач не є належним субєктом звернення з даними позовними вимогами, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги про зобов'язання відповідача за свій рахунок привести до первинного стану об'єкт самочинного будівництва місця загального користування між другим і третім поверхами в будинку №139 по проспекту Добровольського, відповідно до технічної документації, яка зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН», шляхом демонтажу металевої стіни з дверима є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 25 січня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 про приведення об'єкту самочинного будівництва до первісного стану залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: ОСОБА_3
Суддя: Суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_4