Справа № 826/3852/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3852/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МБТ ТРЕЙД» до Київської міської митниці ДФС, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «МБТ ТРЕЙД» (далі по тексту - позивач, ТОВ «МБТ ТРЕЙД») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяв позивача від 25 січня 2016 року №№31, 44 про складання висновку про повернення надмірно сплаченої суми різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів: податок на додану вартість та мито у встановленому законодавством порядку;

2) зобов'язати відповідача підготувати висновок про повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів за заявами позивача від 25 січня 2016 року №31 на загальну суму 2 440,94 грн., від 25 січня 2016 року №44 на загальну суму 63 058,17 грн. та направити їх разом з іншими передбаченими законодавством документами Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Київську міську митницю ДФС підготувати висновки про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «МБТ ТРЕЙД» надмірно сплачених митних платежів на суму 2 440,94 грн., у тому числі 696,64 грн. - мито, 1 744,30 грн. - податок на додану вартість, за заявою від 25 січня 2016 року №31 та на суму 63 058,17 грн., у тому числі 17 242,03 грн. - мито, 45 816,14 грн. - податок на додану вартість, за заявою позивача від 25 січня 2016 року №44, та направити їх Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «МБТ ТРЕЙД» звернулось до Київської міської митниці ДФС із заявою від 25 січня 2016 року №31 про складання висновку про повернення надмірно сплачених платежів, у якій просило підготувати висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів у розмірі 2 440,94 грн., у тому числі 696,64 грн. - мито, 1 744,30 грн. - податок на додану вартість, та направити його разом із іншими документами, передбаченим законодавством, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

Крім того, позивач подав до відповідача заяву від 25 січня 2016 року №44 про складання висновку про повернення надмірно сплачених платежів, в якій просив підготувати висновок про повернення наступних надмірно сплачених митних платежів: 1 468,69 грн., у тому числі 458,96 грн. - мито, 1 009,73 грн. - податок на додану вартість; 20 530,48 грн., у тому числі 5 548,78 грн. - мито, 1 009,73 грн. - податок на додану вартість; 440,79 грн., у тому числі 137,75 грн. - мито, 303,04 грн. - податок на додану вартість; 4 519,02 грн., у тому числі 1 235,13 грн. - мито, 3 283,89 грн. - податок на додану вартість; 1 312,37 грн., у тому числі 410,12 грн. - мито, 902,25 грн. - податок на додану вартість; 3 288,51 грн., у тому числі 901,33 грн. - мито, 2 387,18 грн. - податок на додану вартість; 3 392,30 грн., у тому числі 916,84 грн. - мито, 2 475,46 грн. - податок на додану вартість; 3 533,54 грн., у тому числі 955,01 грн. - мито, 2 578,53 грн. - податок на додану вартість; 14 250,43 грн., у тому числі 3 851,47 грн. - мито, 10 398,96 грн. - податок на додану вартість; 2 330,37 грн., у тому числі 629,83 грн. - мито, 1 700,54 грн. - податок на додану вартість; 1 055,04 грн., у тому числі 322,05 грн. - мито, 732,99 грн. - податок на додану вартість; 6 936,63 грн., у тому числі 1 874,76 грн. - мито, 5 061,87 грн. - податок на додану вартість; всього на суму 63 058,17 грн., та направити його разом із іншими документами, передбаченим законодавством, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

Вказані заяви мотивовані скасуванням у судовому порядку рішень відповідача про коригування митної вартості товарів, прийнятих у відношенні до ТОВ "МБТ ТРЕЙД".

За результатами розгляду заяв позивача, Київською міською митницею ДФС листами від 10 лютого 2016 року №996/10/26-70-25-01 та №994/10/26-70-25-01 надано відповіді, якими повідомлено, що питання повернення коштів з державного бюджету України не було предметом розгляду по адміністративним справам щодо оскарження рішень про коригування митної вартості.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 301 Митного кодексу України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У відповідності до частини першої статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Взаємовідносини митних органів та органів Державної казначейської служби України в процесі процедури повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України визначає Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку визначено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Згідно пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно пунктів 2-4 розділу ІІІ Порядку заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20 липня 2007 року №611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що виникнення права на повернення сплачених податків і зборів пов'язується з певними обставинами та відповідною процедурою, зокрема: наявність факту переплати та подання заяви платником.

Таким чином, з урахуванням змісту позовних вимог, у межах спірних правовідносин належить встановити факт надмірної сплати ТОВ «МБТ ТРЕЙД» суми мита та податку на додану вартість у спірних розмірах.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «МБТ ТРЕЙД» та ТОВ «Зелмер Маркет» укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 03 липня 2012 року №UA/001//2012, відповідно до умов якого, ТОВ «Зелмер Маркет» зобов'язується поставити , а позивач придбати у власність та оплатити у встановлені терміни в певному асортименті, зазначеному в рахунках, з метою його наступного оптового та роздрібного перепродаж.

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано копії всіх необхідних документів, однак, Київською міською митницею прийнято наступні рішення про коригування митної вартості товарів: від 04 липня 2013 року №100250000/2013/600901/2, від 07 листопада 2013 року №100250000/2013/600911/2, від 07 листопада 2013 року №100250000/2013/600912/2, від 11 листопада 2013 року №100250000/2013/600918/2, від 22 листопада 2013 року №100250000/2013/600960/2, від 22 листопада 2013 року №100250000/2013/600961/2, від 25 листопада 2013 року №100250000/2013/600969/2, від 25 листопада 2013 року №100250000/2013/600970/2, від 28 листопада 2013 року №100250000/2013/600976/2, від 04 грудня 2013 року №100250000/2013/600987/2, від 17 грудня 2013 року №100250000/2013/601013/2, від 20 грудня 2013 року №100250000/2013/601024/2, від 02 січня 2014 року №100250000/2013/600001/2.

Не погоджуючись із правомірністю зазначених рішень про коригування митної вартості товарів, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року по справі №826/5872/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2015 року, визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості Митного посту «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України від 04 липня 2013 року №100250000/2013/600901/2, від 07 листопада 2013 року №100250000/2013/600911/2, від 07 листопада 2013 року №100250000/2013/600912/2, від 11 листопада 2013 року №100250000/2013/600918/2, від 22 листопада 2013 року №100250000/2013/600960/2, від 22 листопада 2013 року №100250000/2013/600961/2, від 25 листопада 2013 року №100250000/2013/600969/2, від 25 листопада 2013 року №100250000/2013/600970/2, від 28 листопада 2013 року №100250000/2013/600976/2, від 04 грудня 2013 року №100250000/2013/600987/2, від 17 грудня 2013 року №100250000/2013/601013/2, від 20 грудня 2013 року №100250000/2013/601024/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2014 року по справі №826/8622/14, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року та Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів від 02 січня 2014 року №100250001/2014/600001/2.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сума надмірно сплачених митних платежів у розмірі 2 440,94 грн., у тому числі 696,64 грн. - мито, 1 744,30 грн. - податок на додану вартість, вказана у заяві позивача від 25 січня 2016 року №31, є різницею між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, визначених митним органом відповідно рішення про коригування митної вартості товарів від 02 січня 2014 року №100250001/2014/600001/2; сума наступних надмірно сплачених митних платежів: 1 468,69 грн., у тому числі 458,96 грн. - мито, 1 009,73 грн. - податок на додану вартість; 20 530,48 грн., у тому числі 5 548,78 грн. - мито, 1 009,73 грн. - податок на додану вартість; 440,79 грн., у тому числі 137,75 грн. - мито, 303,04 грн. - податок на додану вартість; 4 519,02 грн., у тому числі 1 235,13 грн. - мито, 3 283,89 грн. - податок на додану вартість; 1 312,37 грн., у тому числі 410,12 грн. - мито, 902,25 грн. - податок на додану вартість; 3 288,51 грн., у тому числі 901,33 грн. - мито, 2 387,18 грн. - податок на додану вартість; 3 392,30 грн., у тому числі 916,84 грн. - мито, 2 475,46 грн. - податок на додану вартість; 3 533,54 грн., у тому числі 955,01 грн. - мито, 2 578,53 грн. - податок на додану вартість; 14 250,43 грн., у тому числі 3 851,47 грн. - мито, 10 398,96 грн. - податок на додану вартість; 2 330,37 грн., у тому числі 629,83 грн. - мито, 1 700,54 грн. - податок на додану вартість; 1 055,04 грн., у тому числі 322,05 грн. - мито, 732,99 грн. - податок на додану вартість; 6 936,63 грн., у тому числі 1 874,76 грн. - мито, 5 061,87 грн. - податок на додану вартість; всього 63 058,17 грн., у тому числі 17 242,03 грн. - мито, 45 816,14 грн. - податок на додану вартість, є різницею між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, визначених митним органом відповідно рішень про коригування митної вартості товарів від 04 липня 2013 року №100250000/2013/600901/2, від 07 листопада 2013 року №100250000/2013/600911/2, від 07 листопада 2013 року №100250000/2013/600912/2, від 11 листопада 2013 року №100250000/2013/600918/2, від 22 листопада 2013 року №100250000/2013/600960/2, від 22 листопада 2013 року №100250000/2013/600961/2, від 25 листопада 2013 року №100250000/2013/600969/2, від 25 листопада 2013 року №100250000/2013/600970/2, від 28 листопада 2013 року №100250000/2013/600976/2, від 04 грудня 2013 року №100250000/2013/600987/2, від 17 грудня 2013 року №100250000/2013/601013/2, від 20 грудня 2013 року №100250000/2013/601024/2, скасованих судом.

Доказів, які б спростовували вказані розрахунки, відповідачем до суду не надано, та не наведено будь-яких інших обставин, що перешкоджають поверненню позивачу надмірно сплачених коштів, відмінних від тих, що викладені Київською міською митницею ДФС у листах від 10 лютого 2016 року №996/10/26-70-25-01 та №994/10/26-70-25-01.

У свою чергу, із вказаних листів вбачається, що митний орган не ставить під сумнів обґрунтованість вказаних позивачем причин повернення коштів та не зазначає про недоліки в документах, надані позивачем в якості додатків до заяв про повернення коштів.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку про наявність факту надмірної (у розмірі більшому, ніж необхідно) сплати ТОВ «МБТ ТРЕЙД» суми митних платежів у розмірі 2 440,94 грн., у тому числі 696,64 грн. - мито, 1 744,30 грн. - податок на додану вартість, та 63 058,17 грн., у тому числі 17 242,03 грн. - мито, 45 816,14 грн. - податок на додану вартість,

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Порядку висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Наведене свідчить, що на митний орган покладено обов'язок у визначений строк підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, який відповідно здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача підготувати висновок про повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів за заявами позивача у розмірі 2 440,94 грн., у тому числі 696,64 грн. - мито, 1 744,30 грн. - податок на додану вартість, та 63 058,17 грн., у тому числі 17 242,03 грн. - мито, 45 816,14 грн. - податок на додану вартість, та направити їх Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві, і задовольнити позовні вимоги у цій частині.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується із вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяв позивача від 25 січня 2016 року №№31, 44, оскільки бездіяльність по суті є пасивною поведінкою, однак, у межах спірних правовідносин Київська міська митниця ДФС фактично розглянула заяви позивача, про що свідчать відповідні листи від 10 лютого 2016 року №996/10/26-70-25-01 та №994/10/26-70-25-01.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на твердження апелянта, що грошові кошти, щодо яких його зобов'язано рішенням подати висновок про повернення не є ані «надмірно перерахованими», ані «надміру сплаченими» не відповідає дійсності, вимогам Митного законодавства, та є суперечливим по своїй суті, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 299 Митного кодексу України авансовими платежами (передоплатою) є грошові кошти, внесені платником податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім'я органів доходів і зборів в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних платежів. Кошти авансових платежів не вважаються митними платежами, доки особа, яка внесла такі платежі, не зробить розпорядження про це органу доходів і зборів та не будуть виконані відповідні митні формальності. З моменту початку виконання таких митних формальностей кошти авансових платежів у сумі, на яку зроблено розпорядження, не підлягають використанню на будь-які інші цілі. Після завершення митних формальностей кошти у сумі, на яку зроблено розпорядження, перераховуються органом доходів і зборів до державного бюджету. У разі відмови від завершення митних формальностей сумі авансових платежів, на яку зроблено розпорядження, повертається статус авансових платежів.

Разом з тим, товари, які були об'єктом визнаних незаконними у судовому порядку рішень про коригування, було випущено у вільний обіг в порядку визначеному частиною 7 статті 55 Митного кодексу України, за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій.

Колегія суддів звертає увагу на посилання відповідача, а саме на те, що грошові кошти на даний час перераховані до державного бюджету.

Таким чином, зазначені грошові кошти, очевидно, відносяться до надмірно сплачених платежів внаслідок протиправних дій відповідача, оскільки несплата таких грошових коштів на момент виконання митних формальностей унеможливила би випуск товару позивача у вільний обіг, навіть за умови, що позивач не погоджувався із винесеними рішеннями про коригування.

Також, звертає увагу на те, що затримка товарів на митних складах (не проведення щодо них митних формальностей) на невизначені терміни призвела б до значних фінансових втрат Позивача.

Щодо посилання на п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України, а саме порядку повернення надміру сплачених сум грошового зобов'язання за відсутності податкового боргу позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в якості додатку до заяви позивача від 25.01.2016 року № 44 було надано Лист ДПІ у Подільському районі Головного Управління ДФС у м. Києві від 12 січня 2016 року № 123/10/26-56-16-05 про відсутність в ТОВ «МБТ ТРЕЙД» податкового боргу (копія наявна в матеріалах справи).

Аналогічний лист було додано до заяви позивача від 25.01.2016 року № 31.

А також звертає увагу на те, що а ні стаття 43 Податкового кодексу України, а ні Наказ 618 не містить вимоги щодо подання такої довідки, а отже її подання взагалі не є обов'язковим. Крім того, Відповідач у своїх листах взагалі не вказує таку обставину як причину відмови у складані висновків про повернення.

Щодо посилання щодо незавершеності процедури контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначене вище не може бути перешкодою для складання висновків про повернення платежів.

Статтею 269 Митного кодексу України передбачено, що за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана.

Відповідно до п. 33 Постанови Кабінету Міністрів України № 450 від 21.05.2012 року, Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

Відповідно до пункту 37 цієї Постанови після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном (наказ № 1145 від 06.11.2012.).

Так, відповідно до Наказу № 1145, аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі, зокрема: необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи, помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією.

Згідно з цим Наказом аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією (далі - МД), у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства, внесення змін до митної декларації не може передувати процесу повернення платежів, а є завершальним етапом і може бути здійснено лише після фактичного повернення грошових кошів.

Крім того, Наказ 618 не містить такої вимоги для повернення грошових коштів як попереднє внесення змін до митної декларації або здійснення інших процедур, описаних Відповідачем у апеляційній скарзі.

Щодо твердження відповідача про «самостійність» волевиявлення позивача у сплаті грошового зобов'язання, колегія суддів зазначає наступне.

Так, після ввезення товарів на митну територію позивач подав митні декларації із визначенням розміру митних платежів виходячи із договірної вартості товарів (за 1 методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Митний орган керуючись частиною 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів не визнав заявлену декларантом митну вартість та прийняв письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Причому, перед винесенням кожного з рішень про коригування митний орган надав декларанту Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення щодо поданих декларантом первинних митних декларацій, де митні платежі / обчислено декларантом самостійно.

Таким чином, позивач був вимушений подати митні декларації повторно, з урахуванням розділів 30 кожного з рішень про коригування, де саме митний орган визначив прийнятну митну вартість щодо кожного товару.

Зазначене підтверджується Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору». Графа 30 Коригування. У графі зазначається визначена митним органом у валюті рахунка-фактури (інвойсу) або рахунка-проформи митна вартість товару. При цьому в підрозділах графи: валюта - наводиться відповідно до Класифікації валют літерний код валюти, у якій складено рахунки-фактури (інвойси) або рахунки-проформи; вартість за одиницю - зазначається митна вартість за додаткову одиницю товару (при заповненні графи 25 Рішення), у разі відсутності такої одиниці - за основну одиницю виміру; кількість - зазначається кількість товару в додаткових одиницях виміру, у разі відсутності такої одиниці - в основній одиниці виміру.

Такими чином, при подачі повторної вантажно-митної декларації з урахуванням рішення про коригування, позивач, при визначенні митної вартості, керувався не власним волевиявленнями, а рішенням митного органу.

Також, зазначене підтверджується частиною 7 статті 55 Митного кодексу України, а саме, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу

Таким чином твердження про самостійність визначення грошового зобов'язання позивачем повністю спростовується фактичним обставинами справи та положеннями митного законодавства.

Щодо виключної компетенції митних органів та неможливості для адміністративного суду вирішувати питання сум митних платежів до повернення, колегія суддів зазначає наступне.

Частина перша статті 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Частиною другою статті 2 Кодексу визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів влалних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Стаття 10 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що всі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Таким чином, твердження апелянта, що судовий розгляд справ щодо нього є незаконним і він має право діяти на свій розсуд в будь якій ситуації прямо суперечить нормі, викладеній у частині другій статті 19 Конституції України, де прямо визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо посилання апелянта щодо можливості подвійної виплати ПДВ підприємству , колегія суддів зазначає наступне.

Так, з 1 січня 2015 року в Україні було введено електронне адміністрування податку на додану вартість.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлений статтею 201-1 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 12 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Саме для врегулювання питань пов'язаних із введенням електронного адміністрування ПДВ Державна фіскальна служба України видала Лист від 15.12.14 № 15182/7/99-99-24-02-02-17 «Щодо відображення у митних деклараціях податкових номерів платників ПДВ», де зазначала: «Звертаємо увагу, що з метою забезпечення функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість, оформлення митницею Висновку про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів відповідно до вимог Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618, зареєстрованого у Мін'юсті 25.09.2007 за № 1097/14364, здійснюється на підставі оформлених додаткової митної декларації або аркуша коригування.»

На виконання цієї вимоги Державної фіскальної служби України позивачем до заяв від 25.01.2016 року №44 та від 25.01.2016 року № 31 про було додано окремі заяви про надання дозволу на внесення змін до всіх митних декларацій.

На підставі вище зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що подвійна виплата податку на додану вартість у даному випадку є неможливою.

Щодо посилання на судову практику по справі № К/800/36998/14, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, предметом судового спору по справі № К/800/36998/14 було визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів.

Натомість предметом спору справи за позовом ТОВ «МБТ ТРЕЙД» зобов'язання щодо складання висновків про повернення та їх передачу до ГУ ДКС України у м. Києві.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що між позивачем та відповідачем вже розглядалися аналогічні спори (щодо рішень про коригування за інший період), внаслідок чого судом першої інстанції задоволено позовні вимоги до Київської міської митниці ДФС, зокрема, про зобов'язання підготувати висновки про повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів по справам № 826/3480/15 та № 826/10582/15. Київським апеляційним адміністративним судом всі рішення залишено в силі.

На даний час по справам № 826/3480/15 та № 826/10582/15 здійснено повне їх виконання, в тому числі перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «МБТ ТРЕЙД».

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що жодні з наведених аргументів у своїй апеляційні скарзі відповідачем не було зазначено у Листах № 996/10/26-70-25-01 від 10.02.2016 та № 994/10/26-70-25-01 від 10.02.2016.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що адміністративний позов ТОВ «МБТ ТРЕЙД» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 23 травня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.