Справа № 2-а-2818/10/2170
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2011 р.Справа № 2-а-2818/10/2170

Категорія:9.2Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2010 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області, державних податкових ревізорів-інспекторів Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання незаконними дій ревізорів по проведенню перевірки та визнання недійсним рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2010 року приватний підприємець ОСОБА_2 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області, головного державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у Скадовському районі ОСОБА_4 та старшого податкового ревізора-інспектора ДПІ у Скадовському районі ОСОБА_3, в якому просив визнати незаконними дії відповідачів по проведенню перевірки позивача 19.05.2010р., а також просив визнати недійсним рішення від 28.05.2010р. № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 1900 грн.

В якості обґрунтування позову позивач зазначав, що перевірка 19.05.10 р. проведена з порушеннями вимог законодавства, оскільки ревізори не надали направлення на перевірку, а висновки ревізорів в акті перевірки про порушення позивачем п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яке полягає у порушенні порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, є помилковими, оскільки діюче законодавство України не покладає на позивача, як приватного підприємця-платника фіксованого податку, обовязок вести облік товарних запасів.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав, а також надали підтвердження витрат позивача на надання правової допомоги в сумі 1000 грн.

ДПІ у Скадовському районі Херсонської області направила суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на законність дій ревізорів при проведенні 19.05.10р. перевірки позивача з питань додержання порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також правомірність застосованої до позивача рішенням від 28.05.2010р. № штрафної санкцій в сумі 1900 грн. за порушення п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2010 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано недійсним рішення Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області від 28.05.2010р. №. В решті позовних вимог відмовлено.

ДПІ у Скадовському районі Херсонської області з таким рішенням не погодилась та звернулась з апеляційною скаргою на зазначену постанову від 25 серпня 2010 року. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що на підставі направлення ДПІ у Скадовському районі Херсонської області за №888/235 від 05.05.2010 року та графіку перевірок субєктів підприємницької діяльності на травень 2010 року, затвердженого наказом №128 від 30.04.2010 року співробітниками відповідача проведена перевірка позивача.

Копія акту перевірки від 19.05.2010р. номер бланку 000239 отримана позивачем, про що свідчить його підпис в даному акті. Направлення на перевірку №888/235 від 05.05.2010 року містить запис ревізорів про відмову позивача від отримання другого примірнику направлення.

Рішенням Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області від 28.05.2010р. № до позивача застосовані штрафна санкція в сумі 1900 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95-ВР.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені фактичні обставини справи не дають підстав для висновку, що при проведенні 19.05.2010 року перевірки позивача відповідачами були допущені такі порушення законодавства, які б могли бути достатньою підставою для скасування прийнятого за наслідками такої перевірки рішення.

Судова колегія вбачає з акту перевірки, що порушення п. 12 ст.3 Закону 265/95-ВР полягає у тому, що на момент перевірки у позивача, який здійснює свою підприємницьку діяльність в контейнері на території ринку с.Новомиколаївка, були відсутні накладні на товар (насосні станції) на загальну суму 950 грн., що на думку ревізорів є порушенням позивачем ведення обліку товарних запасів. Сам факт відсутності на момент перевірки накладних на вказаний товар позивач не заперечує.

Позивач є платником фіксованого податку, має патент серії ПАЕ №392802, реєстраторів розрахункових операцій за позивачем не зареєстровано.

Пунктом 12 статті 3 Закону України від 06.07.95 р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями, передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/ або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Вимогами ст. 6 Закону № 265 передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Наказом ДПАУ від 21.04.93 р. № 12, із змінами і доповненнями, внесеними наказом від 18.05.1993 р. № 17, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за №64, затверджена Інструкція про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (далі Інструкція № 12), а також Форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності.

Зміст пункту 13 Розділу ІV Інструкції № 12 свідчить про наявність у фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, що перебуває на загальній системі оподаткування, обовязку документально підтверджувати свої витрати. Проте положення Розділу ІV Інструкції № 12 не розповсюджуються на фізичних осіб-підприємців, які сплачують єдиний податок.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Указ Президента України від 03.07.98 р. № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»не встановлює обовязку для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування вести податковий облік. Також не визначений законодавчо і порядок обліку витрат приватними підприємцями платниками єдиного податку, оскільки ці витрати не впливають на розмір єдиного податку для фізичних осіб.

На думку судової колегії суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що приватні підприємці-платники єдиного податку не зобовязані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Такий висновок випливає із п.12 ст. 3 Закону № 265, в якому передбачено, що особи, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг), не зобовязані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Фізичні особи субєкти підприємницької діяльності мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту. Такі субєкти господарювання звільняються від ведення обовязкового обліку доходів та витрат на підставі абз. 22 п. 1 ст. 14 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян»№ 13-92 та п. 14.2 Інструкції № 12. Виходячи з цього, платники фіксованого податку також не зобовязані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Оскільки позивач, як приватний підприємець, здійснює свою підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі з лотків на ринках шляхом придбання патенту, передбачені п.12 ст. 3 Закону № 265 вимоги, щодо ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на позивача не розповсюджуються, а тому застосування до позивача санкції за порушення цієї норми, яка передбачена ст. 21 цього ж Закону, є неправомірним.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області від 28.05.2010р. № є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду частково доказав та частково обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький