Справа № 803/202/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5118/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у адміністративній справі №803/202/17 за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків та арешт коштів на рахунках платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2017 року позивач Головне управління ДФС у Волинській області звернулося в суд з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» в якому просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного майна ТзОВ «Клевер Сторс». Накласти арешт коштів на всіх рахунках, які належать ТзОВ «Клевер Строрс».

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю Клевер Сторс (43000, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, будинок 42, офіс 319, ), застосованого на підставі рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 20 лютого 2017 року №1 Про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Накладено арешт на кошти на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Клевер Сторс (43000, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, будинок 42, офіс 319, ), що знаходяться у банках.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заступником начальника Головного управлінням ДФС у Тернопільській області керуючись статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктами 80.2.2, 80.2.4, 80.2.5, 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України, з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, видано наказ від 07.02.2017 року №174 Про проведення фактичної перевірки ТОВ Клевер Сторс (а.с.7). Наказом визначено провести з 07.02.2017 року фактичну перевірку ТОВ Клевер Сторс, (за адресою провадження діяльності: бульв. Просвіти, 19, м. Тернопіль; вул. Тарнавського, 2а, м. Тернопіль; вул. Гоголя, 3, прим. 2, м. Тернопіль; вул. Миру, 5, м. Тернопіль; проспект С. Бандери, 4, м. Тернопіль; пл. Героїв Євромайдану, 6а, м. Тернопіль; проспект Злуки, 37, м. Тернопіль) щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, за період з 11.12.2015 року по 09.02.2017 року.

Разом з наказом працівникам контролюючого органу видано направлення на перевірку від 07.02.2017 року №№284, 285, 286, 287, 288, 289.

07.02.2017 року відповідно до вказаних вище наказу та направлення посадові особи контролюючого органу здійснили вихід на місця здійснення підприємницької діяльності ТОВ Клевер Сторс, під час якого, керуюча магазином 7/23 за адресою: м. Тернопіль, пр-т. Злуки, 37, ОСОБА_1, керуюча магазином 7/23 за адресою: м. Тернопіль, вул. Тарнавського, 2а, ОСОБА_2 та керуюча магазином 7/23 за адресою: м. Тернопіль, пл. Героїв Євромайдану, 6а, ОСОБА_3, відмовились від підпису у направленнях на проведення фактичної перевірки, відмовили у допуску до проведення фактичних перевірок та відмовились від отримання примірників актів відмови від допуску до перевірок.

В результаті цього працівниками Головного управління ДФС у Тернопільській області складені акти про не допуск до проведення фактичної перевірки від 07.02.2017 року №50/14-03/38273126, №53/14-03/38273126, №56/14-03/38273126 (а.с. 10, 15, 19), акти про відмову від підпису у направленні про перевірку від 07.02.2017 року №49/14-03/38273126, №52/14-03/38273126, №55/14-03/38273126 (а.с. 11,16,18), акти відмови від отримання примірника акта відмови від допуску до перевірки від 07.02.2017 року №51/14-03/38273126, №54/14-03/38273126 (а.с.9, 14).

На підставі наведеного та підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України у звязку із відмовою від допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення перевірки заступником начальника Головного управління ДФС у Волинській області 20 лютого 2017 року було прийнято рішення №1 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ Клевер Сторс, що перебуває (розміщене, зберігається): м. Луцьк, пр.-т. Волі, 42, офіс 319.

відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п.75.1.3 п.75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 статті 80 ПК України).

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

З матеріалів справи видно, що представники ТОВ Клевер Сторс відмовили посадовим особам Головного управління ДФС у Тернопільській області у допуску до проведення перевірки у звязку з оформленням наказу про проведення перевірки та направлень на проведення перевірки з порушенням вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України, а саме незазначення в них підстав для проведення перевірки. Однак, суд, дослідивши наказ Головного управління ДФС у Тернопільській області від 07.02.2017 року №174 Про проведення фактичної перевірки ТОВ Клевер Сторс та направлення на перевірку від 07.02.2017 року №№284, 285, 286, 287, 288, 289, вказує на те, що підставами для проведення перевірки зазначені підпункти 80.2.2, 80.2.4, 80.2.5, 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України, тобто, підстави для проведення перевірки зазначені в цих підпунктах.

На підтвердження підстав для проведення перевірки позивачем надано лист Головного управління ДФС у Волинській області від 01.2017 року №379/8/03-20-14-04-09 Щодо проведення фактичних перевірок з додатками (а.с.37-42), який адресований Головним управлінням ДФС у Львівській, Рівненській та Тернопільській області з метою проведення ними фактичних перевірок господарських одиниць відповідача, оскільки в контролюючого органу наявна інформація та отримання звітів субєкта господарювання з нульовими показниками.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що прийнятий наказ та направлення на перевірки містять всі необхідні реквізити, передбачені в пункті 81.1 статті 81 ПК України. Крім того, відсутність в наказі прямого посилання на підстави, що визначені в підпунктах 80.2.2, 80.2.4, 80.2.5, 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України не є обставиною, що виключає правомірність такого наказу. До того ж, судом встановлено, що наказ від 07.02.2017 року №174 не оскаржено та не скасовано, а, отже, він є чинним.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, а тому позивач у відповідності до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України правомірно виніс рішення від №1 про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ Клевер Сторс.

Відповідно до п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі-арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обовязків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість, арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 цього ж Кодексу здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

При цьому, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Пунктом 94.3 статті 94 ПК України передбачено, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті. Відповідно до пункту 94.5 статті 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обовязковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.

Адміністративний арешт майна платника податків припиняється у випадках, передбачених пунктом 94.19 статті 19 ПК України, зокрема, у звязку з: відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим (підпункт 94.19.1); усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту (підпункт 94.19.3).

Загальна процедура застосування адміністративного арешту майна платника податків регулюється Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №568 від 10.10.2013 року (далі - Порядок).

Відповідно до п.7.1 Порядку арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу доходів і зборів до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Постановою Національного Банку України №22 від 21.01.2004 року затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), вимоги якої поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також, на стягувачів та є обов'язкові для виконання ними (пункти 1.1 та 1.3 Інструкції).

Главою 10 Інструкції, визначено порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Пункт 10.2 Інструкції передбачає, що арешт за постановою державного виконавця або за рішенням суду (далі - документ про арешт коштів) накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами в банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів, може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. (пункт 10.3 Інструкції).

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у адміністративній справі №803/202/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_4

Повний текст ухвали складений 18 травня 2017 року.