Справа № 500/6640/16-а
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/6640/16-а
Провадження № 2-а/500/41/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про: 1) Визнання неправомірними дій відповідача, щодо обчислення загального трудового стажу державного службовця в кількості 9 років і 1 місяца замість 21 року і 22 дні, згідно із записами у трудовій книжці; 2) Зобовязання Ізмаїльського обєднанного управління Пенсійного фонду України Одеської області: 2.1 Врахувати ОСОБА_1 загальний трудовий стаж державного службовця в кількості 21 рік 22 дні; 2.2. Перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію державного службовця; 2.3. Зробити перерахунок з дати подання заяви та доплатити позивачу пенсію виходячи із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за її останнім місцем роботи на державній службі до якої включаються всі види оплати праці (надбавки, доплати та премії) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, передбачені статтею 52 Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року, статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 IV. Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявою від 04.04.2017 року (а.с. 61) уточнила п. 1 позовної заяви від 22.12.2016 року та просила скасувати рішення № 22 від 24 лютого 2017 року Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову у призначені пенсії за віком державного службовця ОСОБА_1. ОСОБА_1 мотивувала свої позовні вимоги тим, що в зв'язку з досягненням пенсійного віку та вислуги років вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця, але рішенням № 22 від 24 лютого 2017 року Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області їй було відмовлено у призначені пенсії в зв'язку з недостатністю належного стажу державного службовця, було зараховано тільки 10 років 10 місяців 29 днів. ОСОБА_1 зазначає, що вона відпрацювала безперервно на державної службі з 03.07.1991 року по 23.01.2015 року в органах місцевого самоврядування та в Головному управлінні Державної міграційної служби Одеській області у м. Одеса, і загальний стаж державної служби складає понад 20 років, а саме 21 рік і 22 дні. Частиною другою статті 46 Закону України від 10.12.2015р. № 889- VIII « Про державну службу» та пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 визначені періоди роботи, які зараховуються до стажу державної служби. Разом з тим пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону та пунктом 6 Порядку передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності Закону (1 травня 2016 року) обчислюється у поряду да умовах, на той час законодавством, а саме законом чинним до 1 травня 2016 року. Таким чином,на день набрання чинності Закону № 889 - VIII (1 травня 2016 року) у ОСОБА_1 вже налічувався стаж державного службовця понад 20 років. Отже, при зарахуванні періодів роботи до набрання чинності Законом застосуються положення Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283. Стаж державної служби у зв'язку з набранням чинності Закону перераховувати не потрібно і право на призначення пенсії державного службовця зберігається, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні мотивуючи тим, що з 01.06.2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року не призначаються, а призначені раніше не перераховуються. З 01.05.2016 року набрав чинність Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, згідно ст. 90 цього Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Згідно з п.12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідної категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Враховуючи, що ОСОБА_1 має тільки 10 років 10 місяців 29 днів стажу роботи на державній службі, вона не має права на пенсію державного службовця.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України закріплено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Стаття 58 Конституції України закріплює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції Закону України 1993 року) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До двадцятирічного стажу, який дає право на пенсію державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, зараховується тільки час роботи на посадах віднесених, до категорій посад державних службовців відповідно до ст. 25 Закону, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

07.10.2016 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 52), протоколом № 2980 від 01.11.2016 року позивачу була призначена пенсія за віком (а.с. 53).

27.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» (а.с. 44).

Рішенням Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 97 від 04.11.2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «про державну службу» було відмовлено в звязку з наявністю 9 років 1 місяць стажу на посадах державної служби, при необхідних не менш як 20 років (а.с. 25).

Ізмаїльським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області на заміну рішення № 97 від 04.11.2016 року було прийняте рішення № 22 від 24.02.2017 року про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «про державну службу», в звязку з наявністю у ОСОБА_1 10 років 10 місяців 29 днів стажу на посадах державної служби, при необхідних не менш як 20 років (а.с. 45).

Відповідно до записів з трудової книжки ОСОБА_1, вона працювала на наступних посадах державного службовця:

- з 03.07.1991 року по 30.09.1997 року на посаді спеціаліста відділу капітального будівництва виконкому, що складає 6 років 2 місяці 28 днів;

- з 01.10.1997 року по 15.05.1998 року на посаді спеціаліста відділу управління комунальної власності міськвиконкому, що складає 7 місяців 15 днів;

- з 15.05.1998 року по 31.07.2000 року на посаді спеціаліста відділу капітального будівництва, що складає 2 років 2 місяці 16 днів;

- з 26.03.2013 року по 23.01.2015 року на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерської служби та ресурсного забезпечення Головного управління ДМСУ в Одеській області та посаді начальника відділу бухгалтерської служби та ресурсного забезпечення головного бухгалтера, що складає 1 рік 9 місяців 29 днів.

Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_1 на посадах державного службовця складає 10 років 10 місяців 29 днів.

Відповідно до записів з трудової книжки ОСОБА_1, вона працювала на наступних посадах в органах місцевого самоврядування:

- з 01.02.2003 року по 25.03.2013 року на посаді спеціаліста 1 категорії відділу капітального будівництва; спеціаліста 1 категорії бухгалтера відділу капітального будівництва; спеціаліста 1 категорії бухгалтера управління капітального будівництва Ізмаїльської міської ради; головного спеціаліста бухгалтера управління капітального будівництва Ізмаїльської міської ради, що складає 10 років 1 місяць 25 днів.

Наявність у ОСОБА_1 10 років 10 місяців 29 днів стажу роботи на посадах державного службовця та 10 років 1 місяць 25 днів стажу роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, також підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1, складеного співробітником управління Пенсійного фонду України Одеської області (а.с. 46)

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області посилалось на відсутність необхідного стажу державного службовця - 20 років, зазначаючи, що наявний стаж лише 10 років 10 місяців 29 днів, тобто не зарахований стаж роботи в органах місцевого самоврядування з 01.02.2003 року по 25.03.2013 року, що складає 10 років 1 місяць 25 днів.

В свою чергу, відповідачем не прийнято до уваги Постанову КМУ № 229 від 25.03.2016 року, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби.

Так, відповідно до п. 4 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Згідно з пунктом 6 Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У відповідності до п.12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначенихстаттею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ст. 22 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ №283 від 03.05.1994р. (діяла до 01.05.2016 року, тобто охоплює весь спірний період зарахування стажу) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Стаття 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників,помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Тобто посади, на яких перебувала ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування відносяться до шостої категорії.

Зважаючи на те, що спору стосовно стажу державної служби позивача з 03.07.1991 року по 30.09.1997 року, з 01.10.1997 року по 15.05.1998 року, з 15.05.1998 року по 31.07.2000, з 26.03.2013 року по 23.01.2015 року, що складає: 10 років 10 місяців 29 днів, між сторонами немає, його відповідач визнає, то суд зазначає, що аналізом вищенаведених норм вбачається необхідність зарахування до стажу державної служби перебування ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування з 01.02.2003 року по 25.03.2013 року, що складає 10 років 1 місяць 25 днів.

Таким чином, загальний стаж державної служби ОСОБА_1 складає: 21 рік 24 дні, при необхідних не менш, як 20 років стажу роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця та надала необхідний пакет документів для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу України, маючи при цьому необхідний стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889- VIII (1 травня 2016 року).

З позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що вона просить зарахувати до стажу державної служби 21 рік 22 дні, що є помилковим, тому суд на підставі ст. 11 КАС України виходить за межи позовних вимог та вважає за необхідне зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 саме 21 рік 24 дні.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). З наведеного вище вбачається, що людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність рішення, що оскаржується.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема в ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017 року (справа № 623/198/17, доповідач П'янова Я.В.) та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 року (справа № 735/1310/16-а, головуючий Василенко Я.М.).

З таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 визнати протиправним та скасувати рішення № 22 від 24 лютого 2017 року Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову у призначені пенсії за віком державного службовця ОСОБА_1; зобовязати Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області врахувати ОСОБА_1 загальний трудовий стаж державного службовця в кількості 21 рік 24 дні; зобовязати Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу»; зобовязати Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити з 27 жовтня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 та доплатити пенсію ОСОБА_1 виходячи із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за її останнім місцем роботи на державній службі до якої включаються всі види оплати праці (надбавки, доплати та премії) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, передбачені статтею 52 Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року, статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 IV.

Керуючись ст. ст.9-11, 69 -71, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 22 від 24 лютого 2017 року Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову у призначені пенсії за віком державного службовця ОСОБА_1.

Зобовязати Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області врахувати ОСОБА_1 загальний трудовий стаж державного службовця в кількості 21 рік 24 дні

Зобовязати Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Зобовязати Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити з 27 жовтня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 та доплатити пенсію ОСОБА_1 виходячи із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за її останнім місцем роботи на державній службі до якої включаються всі види оплати праці (надбавки, доплати та премії) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, передбачені статтею 52 Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року, статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 IV.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_3