Справа № 2-а-310/09/1519
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2011 р.Справа № 2-а-310/09/1519

Категорія: 10.3Головуючий в 1 інстанції: Жуган Л.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Малиновської райадміністрації Одеської міської ради про визнання неправомірними дій, які по в'язані з недоврахуванням та невиплатою в повному розмірі щорічної разової грошової допомо ги, як інваліду війни та зобов'язання вичинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Малиновської райадміністрації Одеської міської ради про визнання неправомірними дій, які по в'язані з недоврахуванням та невиплатою в повному розмірі щорічної разової грошової допомо ги, як інваліду війни та зобов'язання вичинити певні дії.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції, Позивач ОСОБА_4 є інвалідом 2-ої групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується відповідним посвідченням Серії Є № 010881 від 11.09.2006 р. дійсне безтерміново на всій тери торії України. (а.с.3).

Згідно Довідки Філії Одеського міського відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України»від 22.06.2009 р. №13/1527 встановлено, що позивачу ОСОБА_4, згідно списку пенсіонерів на виплату щорічної грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про ста тус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»30.04.2008 р. зараховано на рахунок 400 грн.

За приписами статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, з розрахунку кратності мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" зазначеним особам допомога до 5 травня передбачена у грошовому виразі без застосування кратності мінімальної пенсії за віком.

Тобто, в даному випадку на період виникнення зазначених спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у Рішенні від 3 жовтня 1997 року N 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути одночасно врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено ним, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих правовідносинах, необхідно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 визнано неконституційними положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2008 роки", якими зупинялись на ці роки дія статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

На момент виникнення спірних правовідносин, а саме дату нарахування і виплату позивачеві органами праці та соціального захисту населення щорічної грошової допомоги, положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2008 роки" були діючими, а відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин відповідач на період виплати позивачеві щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2008 році діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України, а тому правових підстав для стягнення різниці у цьому випадку немає.

Аналогічну правову позицію висловив Вищій адміністративний суд в своїй Постанові від 20.10.2010 року по справі № К-20643/08.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2009 року, - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Малиновської райадміністрації Одеської міської ради про визнання неправомірними дій, які по в'язані з недоврахуванням та невиплатою в повному розмірі щорічної разової грошової допомо ги, як інваліду війни та зобов'язання вичинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3