Справа № 460/1087/17
Суддя: Карпин І. М.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/1087/17
Провадження № 2-а/460/235/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2017м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Карпин І.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського СРПП №1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області Гойчука Василя Юрійовича, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до поліцейського СРПП № 1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області Гойчука Василя Юрійовича, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.03.2017 року о 22 год. 00 хв. під час поїздки в службових справах, пов'язаних з виконанням службових обов'язків він був зупинений в с.Ізки Міжгірського району Закарпатської області, сержантом патрульної поліції Гойчуком В.Ю., який виніс відносно нього постанову БР №378705 за вчинення адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн. Вважає дану постанову незаконною, упередженою, невмотивованою та винесеною з ухилом на користь суб'єкта владних повноважень і такою що підлягає скасуванню, з мотивів, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення не був складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він заперечив допущене порушення, в чому розписався в постанові. При винесенні постанови інспектори поліції, які несли службу разом з сержантом Гойчуком В.Ю. не були належно екіпіровані, їхнього автомобіля в темряві не було видно. На його неодноразові вимоги не надали зрозумілих, адекватних і вмотивованих пояснень причини і мети зупинки автомобіля, натомість, попросили пред'явити посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб та під час того, коли він заходився їх шукати інспектор Гойчук В.Ю. в цей час виніс відносно нього постанову. Такий розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень на постанову, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, якими він не мав можливості скористатися. Також при винесенні постанови йому не були зачитані та роз'ясненні його права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просив позов задовольнити.

Відповідачі, Головне управління Національної поліції у Закарпатській області та поліцейський СРПП № 1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області Гойчук В.Б., в судове засідання повторно не з'явилися, хоч належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у відсутності відповідачів не надходило, що дає можливість розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів, у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 378705 від 04.03.2017 р., ОСОБА_2 04.03.2017 о 07 год 58 хв на автодорозі Міжгір'я-Воловець в с.Ізки керував транспортним засобом НОМЕР_1 Шкода Фабія не пред'явив для перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив ПДР 2.1. За вказане правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності .

Згідно з п.2.1 (б) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної карти на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта») тягне за собою адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-VІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно з ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Відповідно до п.1, 2 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення без складання протоколу.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-яких доказів того, що поліцейські, які несли службу з сержантом Гойчуком В.Ю. не були належно екіпіровані суду не надано, а тому такі твердження позивачем є голослівні та нічим не підтверджені.

Позивач в позові покликається на те, що під час зупинки автомобіля " водійські права, реєстраційні і інші документи у мене були сховані в барсетці, у "бардачку" автомобіля. Я заходився їх шукати. Однак сержант патрульної служби Гойчук Василь Юрійович, розуміючи всю безглузду ситуацію, яка була створена працівниками патрульної поліції і ним особисто, та бажаючи швидки "вийти сухим з води", перебравшись в патрульний автомобіль швидесенько там "написав" постанову БР №378705."

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 378705 від 04.03.2017 ОСОБА_2 вказував лише, що "сержант Гойчук Василь Юрійович не компетентний в правилах дорожнього руху, а саме не знає їх, а читає з книги. Я ОСОБА_2 з постановою не згідний. В чому розписуюсь".

Будь-яких відомостей з приводу наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 не зазначав, не надав і суду доказів, які б стверджували вказані ним обставини в позовній заяві.

Таким чином постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 378705 від 04.03.2017 винесена поліцейським на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, а тому суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 70, 71, 86, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд , -

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_2 до поліцейського СРПП № 1 Міжгірського відділення поліції Хустського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області Гойчука Василя Юрійовича, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя І.М.Карпин