Справа № 821/2095/16
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/2095/16

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Домусчі С.Д.

за участю секретаря : Богданової С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Херсонський завод пластикових виробів" на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Херсонський завод пластикових виробів" до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправними дій та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року приватне підприємство "Херсонський завод пластикових виробів" (надалі - позивач, завод, ПП "Херсонський ЗПВ") звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.09.2016 року № 345 "Про затвердження Плану - графіку планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на ІV квартал 2016 року" в частині включення ПП "Херсонський завод пластикових виробів" (пункт 39) до плану - графіку планових перевірок;

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення планової перевірки ПП "Херсонський завод пластикових виробів" та складання акта планової перевірки додержання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами від 02.12.2016 року № 51/16;

- визнати протиправним та скасувати підпункт 2.1 пункту 2 наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 09.12.2016 року № 502 "Про анулювання ліцензії".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вважає протиправним пункт 39 наказу щодо включення ПП "Херсонський ЗПВ" до плану-графіку планових перевірок, оскільки постановою КМУ № 408 встановлено обмеження на проведення перевірок, зокрема, планові перевірки суб'єктів господарювання здійснюються за умови надання на це дозволу Кабінетом Міністрів України або за рішенням суду у межах кримінального провадження. У відповідача відсутній дозвіл Кабінету міністрів на проведення перевірки чи рішення суду з цього приводу. Крім того, статтею 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності" передбачено затвердження уніфікованих актів перевірок із переліком питань, що підлягають з'ясуванню та опублікування акта перевірки в мережі Інтернет у порядку, визначеному законодавством. Оприлюдненню на офіційному веб-сайті Мінприроди не пізніше ніж за 10 днів до початку перевірки підлягає також план здійснення заходів державного нагляду. Відповідачем не дотримані вказані вимоги Закону про державний нагляд (контроль), що має наслідком незаконність оскаржуваних наказів. Посилаючись на дані обставини, просив задовольнити позов у повному обсязі.

За наслідками розгляду зазначеної справи Херсонським окружним адміністративним судом 17 лютого 2017 прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності в діях Мінприроди ознак протиправності при прийнятті оскарженого наказу про затвердження плану перевірок , при проведенні планової перевірки "Херсонський ЗПВ" та складанні акту перевірки.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Приватне підприємство "Херсонський завод пластикових виробів" зареєстроване як юридична особа 04.04.2007 року та здійснює господарську діяльність, зокрема, з виробництва будівельних виробів із пластмас.

20.09.2016 року Міністерство екології та природних ресурсів України прийняло наказ № 345 "Про затвердження Плану-графіку планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на ІV квартал 2016 року". Пунктом 39 Плану-графіку передбачено перевірку ПП "Херсонський завод пластикових виробів" з 28.11.2016 року, термін перевірки - п'ять днів.

14.11.2016 року Мінприроди надіслало позивачу повідомлення про проведення планової перевірки у період з 28.11.2016 року по 02.12.2016 року, яке отримано Підприємством 16.11.2016 року. Факт своєчасного отримання повідомлення про проведення перевірки не заперечувався позивачем у судовому засіданні.

15.11.2016 року ПП "Херсонський завод пластикових виробів" звернулося до Міністра екології та природних ресурсів України та до Державної регуляторної служби України із листами про надання роз'яснень стосовно правомірності здійснення планового заходу контролю за дотриманням Ліцензійних умов у той час, як діють обмеження, та надання переліку нормативно-правових актів на підставі яких здійснюється перевірка, питання відповідно до ступеню ризику, затверджену форму уніфікованого акту перевірки, та докази розміщення цих актів на порталі Мінприроди України.

18.11.2016 року посадовим особам Мінприроди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видано посвідчення (направлення) № 51/16 на проведення планової перевірки ПП "Херсонський завод пластикових виробів" з питань виконання Підприємством вимог Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

24.11.2016 року Мінприроди отримано лист ПП "Херсонський завод пластикових виробів", в якому позивач повідомив про неотримання відповіді на заяви від 15.11.2016 року та вирішення питання щодо допуску до перевірки у разі отримання від відповідача обґрунтованих пояснень щодо правомірності проведення планового заходу контролю.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, у визначений термін проведення планового заходу контролю голова Комісії з питань ліцензування засобами телефонного зв'язку, що був вказаний у матеріалах ліцензійної справи, з'ясувала у керівника Підприємства ОСОБА_3, що останній вважає перевірку незаконною, а тому не має наміру допускати членів Комісії до її проведення.

02.12.2016 року Міністерством екології та природних ресурсів України складено акт № 51/16 планової перевірки додержання ПП "Херсонський завод пластикових виробів" ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, та акт № 51/16-1 про відмову позивача у проведенні планової перевірки. Дані акти отримані уповноваженою особою Підприємства 02.12.2016 року та підписані із запереченнями.

09.12.2016 року Міністерство екології та природних ресурсів України прийняло наказ № 502, підпунктом 2.1 пункту 2 якого анульовано ліцензію на право ПП "Херсонський завод пластикових виробів" провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Положення Закону № 877-V суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами частини 3 статті 2 Закон № 877-V контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Щодо доводів позивача про існування обмежень на проведення планових перевірок, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 року № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII) ліцензіат - суб'єкт господарювання, який має ліцензію на провадження встановленого законом виду господарської діяльності; ліцензія - документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб'єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно із частина 1, 2 статті 6 Закону № 222-VIII орган ліцензування видає ліцензії на право здійснення видів господарської діяльності та для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності, зокрема, здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

Суд встановив, що 09.12.2010 року Міністерство екології та природних ресурсів України видало ПП "Херсонський завод пластикових виробів" ліцензію на право провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання, оброблення).

Отже, позивач здійснює господарську діяльність, що підлягає ліцензуванню. У свою чергу, відповідач здійснює нагляд і контроль у сфері ліцензування.

У зв'язку із запровадженням статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 13.08.2014 року № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", яка містить Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл КМУ на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, прийнято у зв'язку із запровадженням обмежень на проведення перевірок, встановлених ст. 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", у тому числі Мінприроди.

Пунктом 24 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року (ч.1 ст. 3 Бюджетного кодексу України).

Беручи до уваги ту обставину, що положення статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" є чинними тільки протягом бюджетного періоду, суд вважає, що обмеження щодо проведення перевірок, які встановлені Постановою від 13.08.2014 року № 408 втратили чинність у зв'язку із закінченням бюджетного періоду.

Верховна Рада України 28.12.2014 року прийняла Закон № 71-VIII, пунктом 3 розділу II "Прикінцевих положень" якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України (за деяким виключенням).

Слід зазначити, що Закон № 71-VIII врегульовує відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Таким чином, суд вважає, що встановлені пунктом 3 розділу II "Прикінцевих положень" Закону № 71-VIII обмеження поширюються на проведення перевірок контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України, тобто органів, які реалізовують державну податкову та митну політику.

Аналізуючи положення наведених вище нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про відсутність обмежень чи будь-яких заборон на проведення планових заходів контролю органами ліцензування за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та відсутність у даному випадку необхідності отримання дозволу Кабміну на проведення зазначених планових заходів.

Відповідно до абзаців сьомого та восьмого частини 2 статті 5 Закону № 877-V уніфіковані форми актів, в яких передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику, затверджуються органом державного нагляду (контролю) і публікуються в мережі Інтернет у порядку, визначеному законодавством.

Орган державного нагляду (контролю) оприлюднює критерії та періодичність проведення планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) шляхом розміщення інформації в мережі Інтернет у порядку, визначеному законодавством.

Апеляційний суд не погоджується із твердженням апеляційної скарги щодо відсутності у мережі Інтернет наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.09.2016 року № 345 "Про затвердження Плану - графіку планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на ІV квартал 2016 року", оскільки зазначений наказ оприлюднено на офіційному сайті Мінприроди у розділі "Діяльність" підрозділі "Дозвільно-Ліцензійна діяльність" (http://www.menr.gov.ua/license/5303-nаkаz-ministerstva-ekolohii-tа-рrуrоdnуkh-rеsursiv-ukrainy-345-vid-20-09-2016-рrо-zatverdzhennia-planu-hrafiku-planovykh-perevirok- doderzhannia-litsenziantamy-litsenziinykh- umov-provadzhennia-z-nebezpechnymy-vidkhodamy-na-iv-kvartal-2016-roku).

Також суд апеляційної інстанції погоджується із позицією Мінприроди щодо відсутності законодавчо встановленого порядку затвердження та публікації в мережі Інтернет уніфікованих форм актів у разі проведення заходів контролю за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про відсутність у діях Мінприроди ознак протиправності при прийнятті наказу від 20.09.2016 року № 345 про затвердження плану перевірок, проведенні планової перевірки "Херсонський ЗПВ" та складання акту перевірки від 02.12.2016 року № 51/16.

Щодо скасування наказу від 09.12.2016 року № 502 про анулювання ліцензії апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 Закону № 222-VIII підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є Акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування.

Як встановлено судом першої інстанції, 02.12.2016 року відповідач склав акт № 51/16-1 про відмову ПП "Херсонський ЗПВ" у проведенні планової перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, який отриманий уповноваженою особою Підприємства 02.12.2016 року та підписаний із запереченнями щодо наявності обмежень на перевірку та вимогою надати перелік нормативно-правових актів на підставі яких запланована перевірка, питання відповідно до ступеня ризику та затверджену уніфіковану форму акту.

Інших підстав для недопуску до перевірки, зокрема, передбачених частиною 4 статті 5 Закону № 877-V (неодержання повідомлення про здійснення планового заходу) позивач у запереченнях до Акту № 51/16-1 не навів.

В апеляційній скарзі заводу не заперечується факт відмови підприємства від допуску відповідача до проведення перевірки.

Таким чином апеляційний суд вважає правомірним рішення Мінприроди в частині анулювання ПП "Херсонський ЗПВ" у ліцензії на право провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, зважаючи на відмову позивача допустити відповідача до проведення перевірки, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Отже, Херсонський окружний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку, що приймаючи спірні накази та здійснюючи заходи щодо проведення перевірки відповідач діяв у порядку та у спосіб, що передбачені законодавством України, яке регулює дані правовідносини, а тому позовні вимоги заводу задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 198, 200, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Херсонський завод пластикових виробів" - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Херсонський завод пластикових виробів" до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправними дій та скасування наказів - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: С.Д. Домусчі