Справа № 2-а-4123/10/2170
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2011 р.Справа № 2-а-4123/10/2170

Категорія:8.2.6Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Саманджи Україна», Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Саманджи Україна»до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю «Саманджи Україна»(надалі ТОВ «Саманджи Україна», позивач) звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні (надалі ДПІ у м. Херсоні, відповідач), у якому просило визнати нечинними податкові повідомлення - рішення від 31 травня 2010 року за №№ /0, /0 та від 28 липня 2010 року №№ /1, /1, /1, якими йому збільшено зобовязання з податку на прибуток на 206 969,43 грн., у тому числі за основним платежем на 155 513,5 грн. та за штрафними санкціями на 51 455,93 грн., та зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за січень 2009 року на 4141,0 грн.

В обґрунтування позивач зазначив, що спірні рішення складені на підставі неповного вивчення всіх обставин ведення підприємством господарської діяльності, неналежної оцінки його бухгалтерських та податкових документів та невірного застосування норм діючого податкового законодавства при оподаткуванні результатів здійснення господарської діяльності.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року позовні вимоги ТОВ «Саманджи Україна»задоволені частково.

Суд визнав недійсними податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Херсоні від 31 травня 2010 року № /0 та від 28 липня 2010 року № /1.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі ТОВ «Саманджи Україна»ставиться питання про скасування судового рішення у звязку з порушенням норм матеріального права та про ухвалення нового про задоволення вимог.

В апеляційній скарзі Державної податкової інспекції у м. Херсоні зазначено про невірне застосування судом норм матеріального права, а саме п.п. 7.4.1, п.7.4 ст. 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість»(надалі - Закон № 168/97-ВР).

В суді апеляційної інстанції представник апелянта в особі ТОВ «Саманджи Україна»підтримала доводи, поданої ними апеляційної скарги та просила її задовольнити.

В задоволенні апеляційної скарги ДПІ у м. Херсоні представник апелянта в особі ТОВ «Саманджи Україна»просила відмовити.

Представник ДПІ у м. Херсоні до суду апеляційної інстанції не зявився, про місце, день та час слухання справи, повідомлений належним чином.

Згідно з ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню на наступних підставах.

Так, згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що Херсонським окружним адміністративним судом дотримано вищезазначених вимог.

Зясовуючи обставини справи суд першої інстанції встановив, що спірні податкові повідомлення - рішення про збільшення позивачеві зобовязань з податку на прибуток та зменшення заявленої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість складені на підставі висновків акту планової перевірки позивача від 26 травня 2010 року та за результатами апеляційного узгодження донарахованих відповідачем зобовязань щодо сплати податків і зборів.

Зменшення задекларованих позивачем валових витрат відбулось у звязку із виключенням з їх складу витрат на сплату приватним підприємцям ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вартості наданих інформаційних, маркетингових, дилерських, дистриб'юторських та інших послуг.

Так, ДПІ у м. Херсоні встановила, що позивач доручав зазначеним підприємцям виконати роботи по пошуку нових постачальників, пошуку нових місць зберігання зернових, вивчення ринку зернових.

Із наданих до перевірки актів виконаних робіт та іншої первинної документації ДПІ у м. Херсоні не встановила фактичні результати здійснених робіт та послуг підприємцями ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з наступних причин:

- в актах виконаних робіт не визначено переліку нових постачальників зернових;

- в актах виконаних робіт, зазначалось, що підприємці майже кожного місяця надавали послуги по «Розробленню та наданню для розгляду найбільш вигідних пропозицій на розташування та накопичення вантажів для подальшого його експорту», в свою чергу протягом всього періоду роботи позивач зберігав придбані товари на території Херсонського морського торгівельного порту, в усіх договорах з постачальниками зазначалось місце поставки - Херсонський морський торгівельний порт;

- інформація про ринок зернових носить загальний характер та доступна кожному користувачеві в мережі Інтернет.

Також податковою не визнаний факт віднесення до складу валових витрат вартість послуг наданих нерезидентом SAMANCI GIDA TARIM HAYVANCILIK VE URUNLERI SANAYI VE NICARET LTD.STI (Туреччина) за договором від 02 березня 2009 року № оп/2 про надання послуг по вивченню ринку Туреччини, рекламі та представництві інтересів позивача в Туреччині на тематичних конференціях та виставках.

Відповідач вважає, що отримані послуги від турецького партнера не вплинули на господарську діяльність позивача у Туреччині у звязку з тим, що позивач успішно експортує зернові до Туреччини протягом попередніх 2 років, директор турецького підприємства є одночасно і засновником позивача.

ДПІ у м. Херсоні вважало, що виплати на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та нерезидента SAMANCI GIDA TARIM HAYVANCILIK VE URUNLERI SANAYI VE NICARET LTD.STI (Туреччина) могли цілком вчинятись, однак їх віднесення до складу валових витрат за Законом України від 28 грудня 1994 року №334/94 ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»(надалі - Закон №334/94 ВР) з метою зменшення обєкта оподаткування не відповідає вимогам п. 5.1 ст. 5 та п.1.32 ст. 1 даного Закону.

Відмовляючи ТОВ «Саманджи Україна»в задоволенні позовних вимог, які стосуються донарахування податку на прибуток, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та вірно застосовував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до Закону № 334/94-ВР для віднесення понесених витрат до складу валових - необхідним є належне документальне підтвердження цих витрат та безпосередня участь цих витрат в отримані оподатковуваних доходів в межах господарської діяльності платника податків.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (далі Закон № 996-ХІV ) головними вимогами до бухгалтерських та податкових документів, є - складання їх на паперовому носії з використанням державної мови України, а у разі складені іноземною мовою ці документи повинні містити впорядкований автентичний переклад на державну мову України.

Крім того, документи які містять дані про господарські операції повинні містити вичерпну інформацію про вид, призначення та зміст проведеної господарської операції.

За приписами п.1.32 ст.1 та п. 5.1 ст.5 Закону №334/94 ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

За п.п. 5.3.9. п. 5.3 ст. 5 цього ж Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Суд першої інстанції, аналізуючи докази у справі, обґрунтовано зазначив, що позивач на час проведення перевірки не надав у повному обємі всіх бухгалтерських та податкових документів, які підтверджували правомірність формування свої валових витрат.

Листом від 18 травня 2010 року №1075/10/23-505 ДПІ у м. Херсоні звернулася до позивача з проханням надати документи, які б надавали вичерпну відповідь про обґрунтованість формування валових витрат позивача по операціям з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та SAMANCI GIDA TARIM. HAYVANCILIK VE URUNLERI SANAYI VE NICARET LTD.STI, однак ТОВ «Саманджи Україна»листом від 18 травня 2010 року №23 відмовилося надати пояснення та копії документів, які б засвідчували взаємовідносини з цими контрагентами.

Водночас надання ТОВ «Саманджи Україна»документів у ході слухання справи, свідчить про їх отримання у більш пізніший період, у звязку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з неврахуванням Херсонським окружним адміністративним судом цих документів, як доказів.

Правильним, на думку колегії суддів, є рішення суду першої інстанції щодо неправомірності висновку податкового органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування на загальну суму 4 141 грн.

Так, ДПІ у м. Херсоні вважала, що в порушення підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону 168/97- ВР підприємством неправомірно включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість від вартості товару, згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ «Агрі-Імпекс»в розмірі 4141 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2009 року на 4141грн.

У ході перевірки податківцями встановлено, що постачальником товару (ячмінь) ТОВ «Агрі-Імпекс», є - ПП «Агроспецтехнологія».

В результаті планової виїзної перевірки ПП «Агроспецтехнологія» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2006 року по 30 вересня 2009 року встановлено, що постачальником товару (ячмінь), є -ПП «Ост-Вест-Компани АК».

Перевіркою ПП «Ост-Вест-Компані АК»встановлено відсутність фінансово - господарської діяльності ПП «Ост-Вест-Компані АК»та неможливість фактичного здійснення господарської діяльності, відсутність транспортних засобів, інших основних фондів. За юридичною адресою підприємство не знаходиться, про що свідчить акт незнаходження за юридичною адресою від 10 листопада 2008 року №4011/10/26.

Податковий орган вважає нікчемним правочин поставки насіння ячменю, укладений ПП «Ост-Вест-Компані АК»із ПП «Агроспецтехнологія», а тому відповідно і всі подальші правочини з участю цього товару є, на думку податкового органу, - нікчемними.

Не погоджуючись з даною позицією податкового органу, суд першої інстанції обґрунтовано послався на п.п.7.7.1 п. 7.7. ст. 7 Закону №168/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та зазначив, що позивач має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у разі виникнення відємного значення за наявності факту дотримання вимог п.п. «а»п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 даного Закону у межах суми податку, фактично сплаченої ним у попередньому податковому періоді постачальникам товару.

Відсутність документального підтвердження сплати податку на додану вартість попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару не впливає на право позивача (покупця) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару та заявлення до бюджетного відшкодування відємного значення з податку на додану вартість, оскільки Закон №168/97-ВР не ставить таке право платника податку в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання усіма постачальниками у ланцюгу постачання своїх податкових зобовязань зі сплати ними сум податку.

Крім того, суд першої інстанції в процесі розгляду справи встановив, що правова позиція відповідача щодо безтоварності угоди про поставку насіння ячменю позивачу ТОВ «Агрі-Імпекс»спростовується дослідженими у судовому засіданні договором про поставку товару, рахунком-фактурою на оплату, видатковою накладною, податковою накладною, банківською випискою із рахунка позивача про проведення оплати за поставлений товар, товарно-транспортною накладною та карткою обліку експортного вантажу (товар поставлявся через Херсонський морський торгівельний порт). Тобто дані документи підтверджують фактичне переміщення (транспортування) та зберігання товару.

Відповідач не спростував факт постачання товарів та декларування зобовязань з ПДВ постачальником товару позивачу і тому суд вважає обґрунтованою позицію позивача щодо включення до розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ спірних сум.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду не приймає до уваги доводи апеляційних скарг, та вважає їх такими, що не відповідають нормам законодавства, та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Саманджи Україна», Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Саманджи Україна»до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень рішень залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова