Справа № 127/3462/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/3462/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

22 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці в частині перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 з урахуванням поданого розрахунку стажу судді станом на 03.10.2016 р.; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити з 04.10.2016 р. перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Крім того, представником відповідача подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, згідно розрахунку стажу судді, з 21.08.2002 року по 06.10.2007 року ОСОБА_2 працював на посаді судді Ленінського районного суду м. Вінниці, а з 07.10.2010 року по 03.10.2016 року на посаді судді господарського суду Вінницької області. Загальний стаж роботи на посаді судді становить 14 років 1 місяць 11 днів.

За результатами розгляду заяви про відставку від 03.02.2016 року та наданих документів Вища рада юстиції 21.04.2016 року внесла подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді господарського суду Вінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року №1513-VІІІ позивача звільнено з посади судді господарського суду Вінницької області, а наказом в.о. голови господарського суду Вінницької області № 77-К від 03.10.2016 року останнього на підставі зазначеної постанови Верховної Ради України виключено зі штату суддів цього суду.

05.10.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою від 03.10.2016 року про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та надав відповідні документи,

Рішенням УПФ м. Вінниці від 14.10.2016 року ОСОБА_2 призначено довічне грошове утримання з 04.10.2016 року в розмірі 80% грошового утримання працюючого судді.

19.01.2017 року позивач звернувся до управління з заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді, однак листом №2266/06-33-3/02-2 від 27.01.2017 року останньому відмовлено у вказаному перерахунку.

Однак ОСОБА_2, вважаючи відмову незаконною та такою, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно відмовлено у перерахунку щомісячного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати, з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

За приписами положень пунктів 2, 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ (набрав чинності 30.09.2016 року), коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної ОСОБА_2 України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року (набрав чинності з 30.09.2016 року, із змінами від 21.12.2016 року згідно Закону України № 1798 «Про вищу раду правосуддя») судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що до правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року в редакції станом на дату призначення ОСОБА_2 на посаду судді 13.08.2002 року (копія Указу Президента України від 13.08.2002, а.с. 5), а саме статтею 43 ч. 4 встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на суддівських посадах, зараховується також стаж роботи на прокурорських посадах за наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року, яка була чинною на час роботи позивача на посаді судді, і яка підлягає застосуванню з урахуванням змісту рішень Конституційного Суду України, вказаних в рішенні Вищої ради юстиції від 21.04.2016 року, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби (даний пункт доповнено абзацом згідно з Постановою КМ №545 (545-2008-п) від 11.06.2008 року (постанову доповнено п. 3-1 згідно з постановою КМУ № 19 (19-2008-п) від 16.01.2008 року із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ №487 (487-2008-п) від 21.05.2008 року).

Як вбачається з матеріалів справи, з 21.08.2002 року по 06.10.2007 року ОСОБА_2 працював на посаді судді Ленінського районного суду м. Вінниці (8 років 1 місяць 15 днів), а з 07.10.2010 року по 03.10.2016 року на посаді судді господарського суду Вінницької області (5років 11 місяців 26 днів). Загальний стаж роботи на посаді судді становить 14 років 1 місяць 11 днів.

Крім того, в період з 15.03.1993 року по 07.05.2002 року позивач працював на посадах помічника, старшого помічника прокурора: Калинівського району Вінницької області; м. Вінниці; Замостянського району м. Вінниці; Ленінського району м. Вінниці. Загальний стаж роботи на прокурорських посадах становить 9 років 1 місяць 22 дні.

До того ж, в період з 25.08.1983 року по 16.12.1985 року проходив строкову військову службу (2 роки 3 місяці 21 день), а в період з 01.09.1987 року по 16.07.1992 року навчався на стаціонарі юридичного факультету Одеського державного університету ім. І.І. Мечнікова (4 роки 10 місяців 15 днів половина строку навчання становить 2 роки 5 місяців 7 днів).

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з дати виникнення права на щомісячне довічне грошове утримання з 04.10.2016 року.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог, оскільки стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 28 повних років, а тому розмір довічного грошового утримання позивача має становити 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.