Справа № 814/491/17
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

17 травня 2017 року Справа № 814/491/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доЮжноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Енергобудівників,5,Южноукраїнськ,Миколаївська область,55000

треті особиПАТ "Райфайзен банк Аваль", в.Лєскова,9(в.Велика Арнаутська,72/74,Одеса,65045,Київ,01011
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 17.05.2016р. № 000036200,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач, ДПІ) від 17.05.2016 року №000036200, податкову вимогу №11387-00 від 29.07.2016 року та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5226,24 грн., за участю третьої особи - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та вимога є протиправними, оскільки позивачем не було порушено норм Податкового кодексу України.

Відповідач заперечень до суду не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Суд вважає, що в адміністративній справі достатньо матеріалів для її розгляду в письмовому провадженні.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 13.04.2016 р. по 14.04.2016 року Южноукраїнської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з питань перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та плати належних ум податків до бюджету за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено Акт № 57/1703/НОМЕР_1 від 21.04.2016 року.

В ході проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем п.п. 16.1.2, 16.1.3. п. 16.1 ст. 16, п.п.49.18.4 п. 49.18. ст.49, п.176.1 ст.176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме неподання декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, а також порушення пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 27737,21 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковою 17.05.016 року прийнято податкове повідомлення-рішення: №000036200 про визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб 34841,51 з яких за основним платежем 27737,21 грн. та штрафних санкцій на суму 7104,30 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.6.2007 року позивачем укладено кредитний договір №014/08-112/64618 з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» (далі - Банк).

З листа-повідомлення Банку від 03.04.2013 року вбачається, що позивачу ОСОБА_1 прощенно пеню в сумі 164509,47 грн. за кредитним договором 014/08-112/64618 від 16.06.2007 року.

Отже, на думку контролюючого органу, анульована пеня в сумі 164509,47 грн. є доходом позивача, що отриманий в якості додаткового блага, а тому підлягає оподаткуванню.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

Згідно пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV ПК України).

Відповідно пп. 14.1.54. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;

Приписами пп.14.1.56. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами; Відповідно до п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема є, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Як випливає з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід платника податку, окрім інших, включає дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації (пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України).

Згідно п.179.1, п.179.7 ст. 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Таким чином, згідно Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

При цьому, анульована (прощена) позивачу банком пеня, нарахована протягом певного часу дії договору, не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту, є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами ЦК України. При цьому, нарахування пені є лише засобом забезпечення виконання зобов'язання перед банком.

Прощена позивачу пеня не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка (в т.ч. пеня) ним не отримується, а банк вправі як стягнути її, так і не стягувати. Прощення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільного законодавства.

Отже, пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, що підлягає оподаткуванню.

А відтак дії позивача щодо не включення до річної податкової декларації за 2013 рік суми анульованої банком пені є не правомірними, оскільки анульована пеня за прострочення сплати грошового зобов'язання не є доходом позивача.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при винесені оскаржуваних податкового повідомлення-рішення та вимоги, діяв не на підставі та не в спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Крім суми судового збору позивач просив суд стягнути з ДПІ судові витрати на правову допомогу у розмірі 5226,24 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 4191-VI від 20.12.2011 року (далі - Закон № 4191), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем надано суду акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 16.05.2017 року разом із розрахунком до Договору про надання правової допомоги № 5 від 01.03.2017 року, відповідно до якого адвокатом було затрачено на вивчення документів, підготовку адміністративного позову та ознайомлення з матеріалами справи 8,166 годин робочого часу, що відповідно до Закону № 4191 склало 5226,24 грн. Тобто, по 640 грн. за годину.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в сумі 5226,24 грн.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області №000036200 від 17.05.2016 року.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області №11387-00 від 29.07.2016 року.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області сплачений згідно квитанції №68098 від 13.03.2017 року судовий збір в сумі 640 грн.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області витрати на правову допомогу в сумі 5226,24 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич