Справа № 638/3429/17
Суддя: Подус Г. С.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/3429/17
Провадження № 2-а/638/318/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши в порядку скороченого провадження у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського районі Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, в якому просить:

- визнати бездіяльність ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком,виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради подав до суду письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Справу розглянуто судом відповідно до п.2 ч.1ст.183-2 КАС України в порядку скороченого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно копії посвідчення серії АА № 278575 є учасником бойових дій.

ОСОБА_1 отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 гривень.

Позивач, вважаючи, що розмір одноразової грошової допомоги до 5 травня, яку він отримав за 2016 рік, не відповідає вимогам чинного законодавства, звернувся до суду з позовом.

Приписами п.22ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»щорічно до 5травняучасникам бойових дій передбаченопроведення виплатиразової грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цьогоЗакону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч.2ст. 4 Бюджетного кодексу УкраїниБюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цьогоКодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 р., розділVIПрикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу Українидоповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей12,13,14,15та16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів Українинадано повноваження щодо визначеннярозміру щорічноїразової грошової допомоги до 5 травня встановленого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, щоЗакон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин»прийнятий пізнішеЗакону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку,підлягають застосуванню нормиЗакону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписівБюджетного кодексу Україниприйнятопостанову від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 2 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченоїЗаконом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків проводиться у розмірі 920 гривень.

З матеріалів справи встановлено, що грошову допомогу, розмір якої визначенопостановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р. Харківським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат було виплачено позивачу у розмірі 920 гривень.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд Українив рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1ст. 17 Конституції Україниє найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік позивачу має бути виплачена у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, суд вважає, щопозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.6-14,86,94,159,161,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя