Справа № 817/541/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2017 р.Р і в н е 817/541/17
14год. 57хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування рішення та податкового повідомлення - рішення , -
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій та податкового повідомлення-рішень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2016 відповідачем проведена фактична перевірка у позивача на предмет додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами, за наслідками якої складений акт та прийняті рішення про застосування фінансових санкцій за відсутність ліцензії і податкове повідомлення-рішення за незастосування РРО. Позивач зазначає, що нормами чинного законодавства передбачено, що акт перевірки має бути зареєстрований в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, натомість позивач отримав акт, який не був зареєстрований належним чином. Крім того, рішення про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_1 від 04 листопада 2016 р. та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 04 листопада 2016 р., прийняті поза межами строків, передбачених чинним законодавством. Також позивач стверджує, що чинне законодавство є неоднозначним у питаннях здійснення підприємницької діяльності фізичними особами, які перебувають на спрощеній системі оподаткування та здійснюють роздрібний продаж пива. Так, позивач зазначив, що він є підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування 2 група та займається роздрібною торгівлею пивом. При цьому і Податковий Кодекс України і Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не встановлює йому обовязку щодо ведення реєстратора розрахункових операцій та розрахункової книжки. Однак, як зазначає позивач, для отримання ліцензії на продаж пива, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачає подання відомостей про реєстратор розрахункових операцій або про книгу обліку розрахункових операцій на господарську одиницю з обовязковим використанням розрахункових книжок. Оскільки в нормах права є колізія, то на думку позивача, слід застосовувати закон, який трактується на користь платника податку, а відтак рішення про застосування фінансових санкцій та податкове повідомлення-рішення є протиправними та належать до скасування. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що у позивача була проведена фактична перевірка, за результатами якої встановлено, що позивач, в порушення чинного законодавства здійснював роздрібний продаж пива без наявності ліцензії та без застосування реєстратора розрахункових операцій. На підставі висновків акту перевірки були винесені рішення про застосування фінансових санкцій та податкове повідомлення-рішення. Строки прийняття таких рішень відповідали строкам, зазначеним у нормах права, тому є правомірними. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, тотожні викладеним у запереченні, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд виходить з наступного:

Посадовими особами відповідача була проведена фактична перевірка позивача з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами за наслідками якої був складений акт від 27.09.2016р.

№131/17-00-40/НОМЕР_3 (а. с.47-48).

Вказаною перевіркою, зокрема, встановлено факт реалізації ФОП ОСОБА_1 пива світлого «Бергшлосс» живе» міцністю 6,5 об.% з кеги ємністю 50 л виробництва ТОВ «Рівень ЛТД», дата розливу 24.09.2016р., в кількості 1,0 л. по ціні 25,00 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі касового чеку, чим порушено п.1 ст. З Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями. Також встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (кеги пиво преміум «Душа пивовара» - 1 кег ємністю 50 л міцністю 4,7 об.%, дата виробництва 15.09.2016, виробник ТОВ «Лиспи» по ціні 24,00 грн./л; пиво світле «Празьке» - 1 кег ємністю 50 л міцністю 4,3 об.%, дата виробництва зазначена нерозбірливо, виробник ТОВ «Рівень ЛТД» по ціні 23,00 грн./л; пиво світле «Дойч Хоф» - 1 кег ємністю 50 л міцністю 5,0 об.%, дата виробництва 14.09.2016р., виробник ТОВ «Лиспи» по ціні 25,00 грн./л; пиво світле «Жигулівське» - 1 кег ємністю 50 л міцністю 4,0 об.%, дата виробництва зазначена нерозбірливо, виробник ТОВ «Рівень ЛТД» по ціні 21,00 грн./л; пиво світле «Бердичівське лагер» - 2 кеги ємністю 50 л міцністю 3,8 об.%, дата виробництва 20.09.2016, виробник ТОВ «Бердичівський пивоварний завод» по ціні 23,00 грн./л).

За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДФС у Рівненській області прийняті: - податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 04.11.2016 №, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 грн. за не проведення розрахункової операції через РРО; рішення про застосування фінансових санкцій ГУ ДФС у Рівненській області від 04.11.2016 №, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у сумі 17000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Позивач зареєстрований приватним підприємцем та має статус платника єдиного податку 2 групи.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується позивачем, що останній здійснював роздрібний продаж пива без проведення розрахункових операції через РРО, без видачі розрахункової квитанції (чеку) та без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі таким товаром.

Позивач стверджує, що відповідач, в порушення п.86.5 ст.86 Податкового Кодексу України надав йому акт, який не був зареєстрований належним чином. Однак, такі твердження позивача є хибними з огляду на наступне:

Пунктом 86.5 статті 86 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Із правових норм вбачається, що акт фактичної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції в разі, якщо платник податків або його законний представник відмовився його отримувати, чи його неможливо вручити.

Тобто, якщо фактична перевірка здійснена в присутності платника податку або особи, яка здійснювала розрахункові операції, то примірник акту одразу вручається такому платнику податку чи, відповідно особі, після його складення та підписання посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку.

Із дослідженого в судовому засіданні акту слідує, що позивач був присутній при проведенні перевірки та його складенні і отримав примірник акту, що засвідчено його підписом. Зазначений акт був зареєстрований в журналі реєстрації актів контролюючого органу в той же день, коли проводилась перевірка, про що свідчить реєстраційний номер акта та дата його реєстрації. Отже судом встановлено відсутність порушень відповідача щодо зазначених тверджень позивача.

Доводи позивача про наявність суперечностей у нормах законів, які регулюють діяльність підприємців, що здійснюють роздрібний продаж алкогольних напоїв та знаходяться на спрощеній системі оподаткування, суд вважає помилковими з наступних підстав.

Сфера дії Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту ПК України) згідно із пп.1.1 ст.1 поширюється на відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів і визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні та встановлює порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст.3 ПК України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 291.4. ст.291 ПК України встановлено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно із нормою підпункту 291.5.1 пункту 291.5 ст.291 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють, зокрема: виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов'язаної з роздрібним продажем пива та столових вин).

Реєстратори розрахункових операцій в силу вимог пункту 296.10. ст.296 ПК України, не застосовуються платниками єдиного податку: першої групи; другої і третьої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов'язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом дії свідоцтва платника єдиного податку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначена, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», № 265/95, 06.07.1995. Його дія поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п.6 ст.9 зазначеного Закону, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема, при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Стаття 10 цього ж Закону вказує, що перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної економічної, фінансової політики. Розрахункові книжки не застосовуються у випадках здійснення підприємницької діяльності, визначених статтею 9 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України №1336, 23.08.2000 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»» з змінами та доповненнями, затверджений Перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 1 вказаного Переліку, при здійсненні роздрібної торгівлі продовольчими товарами та пивом у пляшках і бляшанках за умови відсутності продажу інших підакцизних товарів, що здійснюється фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок дозволено проводити розрахункові операції без застосування РРО.

Із аналізу правових норм слідує, що фізичні особи-підприємці, які сплачують єдиний податок при здійсненні роздрібної торгівлі продовольчими товарами та пивом у пляшках і бляшанках за умови відсутності продажу інших підакцизних товарів можуть проводити розрахункові операції без застосування РРО, але з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій.

Державну політику щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України №481/95, 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон 481/95). Дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.

Згідно з ст.1 Закону, пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка обємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203.

Статтею 15 вказаного Закону встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання. Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання. У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами). У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

Із викладеного вбачається, що субєкт господарювання в разі здійснення діяльності щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в даному випадку пивом, зобовязаний мати відповідну ліцензію.

Суд повторює, що даний Закон є спеціальним, а відтак пріоритетним у сфері регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Так як вказаним законом передбачена обовязкова наявність ліцензії на роздрібний продаж пива, то позивач, як добросовісний підприємець, зобовязаний був її отримати у встановленому законом порядку. І оскільки отримання відповідної ліцензії передбачає наявність у субєкта господарювання реєстратора розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), то останній зобовязаний подбати про дотримання зазначених вимог.

Також суд уважає за необхідне звернути увагу на те, що нормами Податкового законодавства не заборонено платникам податків, які перебувають на спрощеній системі оподаткування і які згідно ПК України мають право не використовувати РРО, їх застосовувати при здійсненні своєї діяльності. Тобто, якщо такий субєкт господарювання здійснює свою діяльність із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, але має право цього не робити, то жодних негативних наслідків для останнього таке застосування за собою не тягне, тобто це не є порушенням в розумінні чинного законодавства.

Таким чином посилання позивача на те, що отримуючи ліцензію на право роздрібної торгівлі пивом на загальних підставах, йому доведеться порушити норми законодавства, які регламентують облік та звітність осіб, які перебувають на спрощеній системі оподаткування є надуманими та безпідставними.

Твердження позивача про порушення відповідачем строків винесення рішення про застосування фінансових санкцій є необґрунтованими.

В ході судового розгляду зясовано, що акт фактичної перевірки складений 27.09.2016р., рішення про застосування фінансових санкцій винесене 04.11.2016р.

Відповідно до абз.2 п.6 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003р. №790, порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування, встановлюються контролюючими органами відповідно до їх компетенції. Зокрема, відповідно до п.2.8 Інструкції про порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженої наказом Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України від 20.06.2007р. №113, розгляд справи та прийняття рішень здійснюється у термін тридцяти робочих днів, з моменту складання акта про порушення субєктом підприємницької діяльності вимог у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, чи з дати реєстрації матеріалів перевірок, які надійшли на розгляд від правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади. У разі необхідності отримання додаткових доказів по справі, термін розгляду матеріалів може бути продовжено на більш тривалий строк, але не більше 6 місяців.

Із акту перевірки вбачається, що відповідачем був здійснений виклик працівників правоохоронних органів з метою вилучення алкогольних напоїв про що вчинений відповідний запис. В подальшому відповідач чекав на вчинення дій працівниками поліції та надання останніми відповідних документів, в звязку з чим рішення про застосування фінансових санкцій було прийняте 4.11.2016р. При цьому строки прийняття вказаного рішення не перевищують строків, визначених Інструкцією.

Відповідно до п.1 та п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95 від 06.07.1995р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обовязковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно із нормами п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, За порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 1) у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Відповідальність за реалізацію, зберігання алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями встановлена абзацом 5 частини 2 статті 17 Закону № 481/95 (зі змінами та доповненнями) і передбачає застосування до субєктів господарювання фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень.

Зважаючи на вище викладене, суд прийшов до висновку про те, що відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції в сумі 1грн. за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та в сумі 17000грн. за відсутність ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тому рішення про застосування фінансових санкцій та податкове повідомлення-рішення до скасування не належать.

Відповідно до ст.94 КАС України, сума судових витрат позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансової санкції № від 04.11.2016 року та податкового повідомлення - рішення № ві04.11.2016 року відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.