Справа № 490/9572/16-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 р.м. ОдесаСправа № 490/9572/16-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Домусчі С.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чухлиб І.В. від 06.09.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП №51522825; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській відновити виконавче провадження ВП №51522825 щодо виконання виконавчого листа №490/3518/15-а, виданого 19.04.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва, щодо зобов'язання постійної комісії Миколаївської МР розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.08.2014 року по розмежуванню земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначено, що в судовому порядку зобов'язано постійну комісію Миколаївської міської ради розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.08.2014 року по розмежуванню земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1. Під час примусового виконання судового рішення боржником не розглянуто заяву позивача по суті. Зазначені обставини свідчать про відсутність фактичного виконання рішення суду боржником, а отже у державного виконавця не було підстав для закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із чим відповідна постанова виконавця має бути скасована, а виконавче провадження відновлено.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправною та скасував постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2016 року ВП №51522825. Зобов'язав відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №490/3518/15-а, виданого 19.04.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва, та виконати рішення суду в повному обсязі щодо зобов'язання постійної комісії Миколаївської МР розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.08.2014 року по розмежуванню земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання не з'явились, поважність своєї неявки суду не повідомили, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасовано постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 вересня 2015 року. Прийнято у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 5.3 рішення постійної комісії Миколаївської МР з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин від 13.10.2013 року № 135. Зобов'язано постійну комісію Миколаївської МР розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.08.2014 року по розмежуванню земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1.

19.04.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист по справі №490/3518/15-а, з яким 17.06.2016 року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області разом із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Чухліб І.В. від 29.06.2016 року відкрито виконавче провадження (ВП №51522825) із наданням терміну для самостійного виконання судового рішення у строк до 06.07.2016 року.

Згідно витягу з протоколу від 22.08.2016 року №19 засідання Постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури та будівництва, регулювання земельних відносин та екології на засіданні розглянуто інформацію відносно постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.06.2016 року старшим державним виконавцем Чухліб І.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про виконання виконавчого листа №490/3518/15-а, виданого 19.04.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва щодо зобов'язання про включення до порядку денного комісії та розгляд звернення ОСОБА_2 по розмежуванню земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1.

Рекомендовано УЗР вивчити питання та надати відповідь заявнику стосовно розмежування земельних ділянок по АДРЕСА_1.

Врахувавши зазначені обставини, державний виконавець дійшов висновку про фактичне виконання судового рішення, у зв'язку із чим на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 06.09.2016 року прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №51522825.

Не погоджуючись із винесеною постановою, посилаючись на її безпідставність, позивач вернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про її скасування.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого документа не у повній мірі досліджено повідомлені боржником обставини про виконання судового рішення, за цими обставинами не вбачається фактичне виконання судового рішення, отже закінчення виконавчого провадження відбулось з порушенням Закону, у зв'язку із чим оскаржуване рішення має бути скасоване, а виконавче провадження відновлено.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, однією з підстав для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів вважає, що фактичне виконання виконавчого документа матиме місце, у разі коли встановлений судовим рішенням спосіб відновлення порушеного права дотриманий боржником у чіткій відповідності судовому рішенню.

Так, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у справі №490/3518/15-а, зокрема, зобов'язано постійну комісію Миколаївської МР розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.08.2014 року по розмежуванню земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1.

Як вірно встановив суд першої інстанції та не заперечується позивачем, боржником на виконання виконавчого листа у справі №490/3518/15-а на засіданні розглянуто інформацію, що надійшла з органу виконавчої служби із затвердженням подальшої рекомендації УЗР вивчити спірне питання та надати відповідь заявнику стосовно розмежування земельних ділянок по АДРЕСА_1.

Отже, повідомлені боржником обставини не свідчать про фактичне виконання вказаного судового рішення, а тому у державного виконавця не було підстав закінчити виконавче провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, оскільки на виконання виконавчого документу боржником фактично не розглянуто заяву позивача по розмежуванню земельних ділянок за відповідною адресою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним, у зв'язку із чим оскаржуване рішення має бути скасоване, а виконавче провадження відновлено.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані і відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

С.Д. Домусчі