Справа № 825/203/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/203/17 Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» - Хобти Юрія Михайловича на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Наталії Борисівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОРБІВ АГРО», Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року, Приватне підприємство «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (далі - позивач, ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ») звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Наталії Борисівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОРБІВ АГРО», Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Наталії Борисівни (далі - відповідач) індексний номер 33295725 від 30.12.2016.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Н.Б. було здійснено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТОВ «ГОРБІВ АГРО», яка вже перебували в оренді у іншої юридичної особи, а саме у ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ».

Право оренди ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» також було зареєстровано належним чином у відповідності до порядку реєстрації, що діяв на час укладення договору в 2007 році. Позивач вважає, що відповідач, як державний реєстратор, з метою уникнення подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку, був зобов'язаний направити запит до відділу Держгеокадастру стосовно наявності/відсутності існуючих та чинних на момент прийняття оспорюваного рішення договорів оренди земельних ділянок за іншими суб'єктами господарювання як в електронних, так і на паперових носіях такої інформації, що відповідачем зроблено не було і внаслідок чого було допущено подвійну реєстрацію прав на одну і ту ж земельну ділянку за різними правонабувачами.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права оренду на спірну земельну ділянку за ТОВ «ГОРБІВ АГРО» є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 01.10.2007 між ОСОБА_4, як орендодавцем, та ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ», як орендарем, було укладено договір оренди землі № 10.

За умовами договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського використання площею 3,67 га, яка розташована в адміністративних межах Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області. Кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1..

Вказаний договір було зареєстровано у Куликівському відділі ДЗК Чернігівської районної філії Центру державного земельного кадастру Державного комітету України по земельних ресурсах 05.11.2007 за № 72.

Колегія суддів звертає увагу на те, що про зазначене вище свідчить відмітка на вказаному договорі про реєстрацію

Також, між ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_4 01.10.2007 укладено додатковий договір до Договору оренди землі від 01.10.2007, за яким сторони збільшували розмір орендної плати.

Позивач 26.12.2016 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20346998 для проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер - НОМЕР_1.

Рішенням від 30.12.2016 № 33296670 позивачу відмовлено в державній реєстрації права оренди на вказану земельну ділянку, оскільки таке право вже зареєстровано за ТОВ «ГОРБІВ АГРО».

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за номером 78524773 від 20.01.2017 позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Наталією Борисівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено запис про державну реєстрацію іншого речового права: номер запису про інше речове право 18426662, дата державної реєстрації 24.12.2016, підстава виникнення іншого речового права - договір оренди землі № Д737 від 11.10.2016 між ОСОБА_4 та ТОВ «ГОРБІВ АГРО»; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33295725від 30.12.2016; вид іншого речового права - право оренди земельної ділянки строком на 10 років; кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлено, а сторонами не заперечується, що право оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,67 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, було зареєстровано 24 грудня 2016 року Державним реєстратором - приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Н.Б. (номер запису про інше речове право 18426662), на підставі Договору оренди землі від 11 жовтня 2016 р. за №Д737 укладеного між ТОВ «ГОРБІВ АГРО» (Орендар) та ОСОБА_4 (Орендодавець).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час прийняття оскаржуваного рішення регулювалися Земельним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Законом України «Про Державний земельний кадастр» та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 2 Закону України від 01.07.2004 р. за №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно ч. 1 ст. З Закону України №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав в тому числі є гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 2 цієї ж статті Закону також передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 4 ст. 18 цього Закону).

Сторони не заперечують, що ТОВ «Горбів Агро» подав Відповідачу повний та належно оформлений пакет документів, який вимагався Законом для вчинення відповідної реєстраційної дії.

Реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна ТОВ «ГОРБІВ АГРО» державний реєстратор у жовтні 2016 року здійснював відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV в редакції станом на 02.11.2016, та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого від 25 грудня 2015 № 1127.

У відповідності до п. 1-4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочинну, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав зокрема відомостям, що містяться в Державному реєстрі прав, Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Також, державний реєстратор використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Крім того, законодавець ставить перед державним реєстратором обов'язок щодо необхідності здійснення запитів до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на нерухоме майно до 01.01.2013, в разі здійснення реєстрації права, що виникли до цієї дати.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов'язує державного реєстратора робити такі запити за умови того, що у нього відсутній доступу до відповідних носіїв інформації, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону).

Колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи встановлено, що документи, подані для проведення державної реєстрації ТОВ «ГОРБІВ АГРО» дозволили державному реєстратору здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки без припущення, що вказана земельна ділянка може вже перебувати в оренді.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів зазначає, що у відповідача, як державного реєстратора, був в наявності витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, в якому містяться відомості про належність цієї земельної ділянки ОСОБА_4, відомості про передачу земельної ділянки в оренду тому чи іншому суб'єкту господарювання, зокрема і ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» відсутні.

Таким чином, відповідач, перевіривши дані Державного земельного кадастру, з'ясував, що відомості про оренду земельної ділянки іншою юридичною особою відсутні, тому на законних підставах зробив висновок про те, що заявлені права ТОВ «ГОРБІВ АГРО» відповідають відомостям, що містяться в Державному земельному кадастрі та вчинив державну реєстрацію такого права.

Крім того, ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не вимагає від державного реєстратора вчинення дій щодо запиту від органів, що здійснювали державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 1 січня 2013 року, інформації стосовно правочинів, які були вчинені після цієї дати.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що реєстрацію права оренди на спірні земельні ділянки за ТОВ «ГОРБІВ АГРО» було здійснено державним реєстратором на підставі договору оренди № Д737 від 11.10.2016, а отже права, які реєструвались, виникли після 01.01.2013, а тому здійснювати запит у порядку п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор не був зобов'язаний.

Такий обов'язок у нього також був відсутній через наявність інформації стосовно земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

У відповідності до ч. 2 ст. 202 Земельного кодексу України, у редакції чинній до 01.01.2013, державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно з абз. 6 пп.1.2 п.1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 №174, чинного до 20.08.2012, державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

Відповідно до абз.8, 11 пп. 1.2 п.1 вказаного Тимчасового порядку:

- Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

- Поземельна книга - це документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, і містить відомості про земельну ділянку, в тому числі кадастровий план, відомості про державний акт на право власності на землю, державний акт на право постійного користування землею, договір оренди землі та власника, користувача, орендаря (суборендаря) земельної ділянки і формується за допомогою АС ДЗК.

Відповідно до наведених вище нормативних актів земельна ділянка, договори оренди вважалися зареєстрованими в Державному реєстрі земель за умови внесення записів до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги.

Колегія суддів зазначає, що договір оренди земельної ділянки від 01.10.2007, укладений між ОСОБА_4 та ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ», не був зареєстрований належним чином відповідно до вимог, що містяться у пунктах 2.4. - 2.10, пунктах 3, 9.4, 12, 14 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174, чинного до 20.08.2012. Данні про цей договір не було внесено до Поземельної книги, адже в 2007 році не були оформлені реєстраційна картка та обмінний файл.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік підстав відмови в державній реєстрації прав, а саме у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ч. 2 ст. 24 Закону).

Окрім зазначеного вище, сторонами не заперечується той факт, що ТОВ «ГОРБІВ АГРО» подано реєстратору повний та належно оформлений пакет документів, який вимагався Законом для вчинення відповідної реєстраційної дії, інформація Державних реєстрів дала змогу приватному нотаріусу встановити відповідність заявлених третьою особою прав на земельну ділянку.

З огляду на це, а також законодавчу заборону відмовляти в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом (частина п'ята статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), у державного реєстратора не було правових підстав для такої відмови.

Враховуючи, що предметом дослідження у цій справі є виключно відповідність дій реєстратора вимогам закону щодо процедури реєстрації, цей позов не може вважатися обґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу на те, що договір оренди земельної ділянки № 10 укладений між ОСОБА_4, як орендодавцем, та ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ», як орендарем 01.10.2007.

Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та державної реєстрації.

В цивільному законодавстві закріплено поняття юридичної особи, як організації створеної та зареєстрованої у встановленому законом порядку, наділеної цивільною правоздатністю і дієздатністю, до ознак якої належать: наявність відокремленого майна, самостійна відповідальність за зобов'язаннями, придбання і реалізація цивільних прав від свого імені, можливість виступати позивачем і відповідачем у суді.

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення (частина 4 статті 91 Цивільного кодексу України). Реалізуючи власну правоздатність, юридична особа може укладати будь-які угоди, якщо її засновницькими документами не встановлений вичерпний перелік можливих видів її діяльності.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Колегія суддів звертає увагу на витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань від 22.03.2017, відповідно до якого встановлено, що державна реєстрація ПП «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ», у Єдиному Державному реєстрі, як юридичної особи, відбулась 05.10.2007, тобто після укладання ним, як юридичною особою в особі директора ОСОБА_6, вищевказаного договору оренди земельної ділянки від 01.10.2007 № 10.

У відповідності ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України господарське товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації, право відкривати рахунки у банках, а також укладати договори та інші угоди господарське товариство має тільки після його державної реєстрації. У відповідності з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» датою державної реєстрації господарського товариства визначається дата внесення Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про проведення державної реєстрації господарського товариства.

Щодо посилань позивача на висновки Верховного Суду України викладених у постановах від 22.09.2015 р. (справа №21-760а15) та від 15.11.2016 р. (справа №21-3030а16), колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту вищезазначених рішень вбачається, що Верховним Судом України досліджувались питання відповідності дій державного реєстратора вимогам закону щодо процедури повторної реєстрації права оренди за наявності встановленого факту первинної реєстрації такого права за іншим суб'єктом, а також досліджувалась інформація з Державного земельного кадастру, який містив інформацію про подвійну реєстрацію права.

Проте сторонами не доведено та не встановлено матеріалами справи факт первинної реєстрації договору оренди 2008 року.

Зазначене вище позивачем не доведено та спростовується матеріалами даної справи, а також відомостями у Державному земельному кадастрі, не містять інформації про інших користувачів та позивача спірної земельної ділянки, право оренди яких було б зареєстроване на час проведення спірної державної реєстрації.

Щодо посилання на Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 р. за №2073 (далі Порядок №2073), колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначений вище Порядок №2073 діяв паралельно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 р. №174, що мав найвищу перевагу, так як прийнятий пізніше (конкуренція загальної та спеціальної норми, де перевагу має спеціальна норма), відповідно до листа Державної інспекції з контролю за використанням і охоронною земель Державного комітету України по земельних ресурсах від 18.04.2007 р. за №6-8-783/342 «Щодо надання роз'яснення».

Крім того, Порядок №2073 передбачає проведення державної реєстрації договорів оренди виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Також, Порядком №2073 передбачено нотаріальне посвідчення договору оренди землі (п.7), а факт державної реєстрації засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

Проте колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту укладеного договору оренди від 01.10.2007 року вбачається, відмітка на договорі засвідчена печаткою Куликівського відділу ДЗК Чернігівської районної філії Центру державного земельного кадастру Державного комітету України по земельних ресурсах.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку щодо відсутності законодавчих підстав для відмови в державній реєстрації договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 за ТОВ «ГОРБІВ АГРО» державним реєстратором дотримано процедуру державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Наталії Борисівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 33295725 від 30.12.2016 задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «КУЛИКІВСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» - Хобти Юрія Михайловича - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 23 травня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.