Справа № 809/682/17
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. Справа № 809/682/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Григорука О.Б., суддів: Могили А.Б., Біньковської Н.В,

при секретарі Дубінській І.В.,

за участю: представника позивача Гоголя В.В., представника відповідача - Кузика І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Прокуратури Івано-Франківської області до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В., про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №53259862 від 14.04.2017, -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Івано-Франківської області звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В., про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №53259862 від 14.04.2017.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач добровільно та у повному обсязі виконав вимоги виконавчого листа №809/1353/16 від 23.12.2016, який слугував підставою для відкриття 19.01.2017 виконавчого провадження №53259862, а тому у відповідача не було законних підстав для прийняття 14.04.2017 постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. У задоволені позову просив відмовити.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

23.12.2016 Івано-Франківський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №809/1353/16 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 10318,22 грн.

Згідно пункту 3 наказу Прокуратури Івано-Франківської області від 11.01.2017 №14к «Про поновлення на роботі ОСОБА_4.», вказаній особі було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць (а.с.15), що підтверджується копією розрахункового листа за січень 2017 року (а.с.16) та копією платіжного доручення № 2 від 12.01.2017 про виплату заробітної плати працівників Прокуратури Івано-Франківської області (а.с.17).

19.01.2017 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговською-Харітоновою Я.О. відкрито виконавче провадження № 53259862 з примусового виконання виконавчого листа №809/1353/16, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 23.12.2016 (а.с.14). Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на поштову адресу Прокуратури Івано-Франківської області супровідним листом від 19.01.2017 №20.1-658/6 та отримана позивачем 30.01.2017 (а.с.13).

14.04.2017 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. прийняв постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця (а.с.12).

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В даному випадку, постанова про відкриття виконавчого провадження №53259862 від 19.01.2017 була прийнята за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 про примусове виконання виконавчого листа №809/1353/16, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 23.12.2016.

При цьому, згідно вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження №53259862 від 19.01.2017, вимога про стягнення з Прокуратури Івано-Франківської області на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 10318,22 грн. підлягала негайному виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Зважаючи на обставини даної справи, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговська-Харітонова Я.О. відкрила виконавче провадження №53259862 постановою від 19.01.2017 та була зобов'язана не пізніш як на третій робочий день перевірити виконання вимог виконавчого листа №809/1353/16 від 23.12.2016. Однак, доказів вчинення будь-яких дій з проведення вказаної перевірки та її результатів представник відповідача суду не надав.

Натомість, як встановлено судом вище, вимоги виконавчого листа №809/1353/16 від 23.12.2016 позивач виконав добровільно, прийнявши наказ від 11.01.2017 №14к «Про поновлення на роботі ОСОБА_4.» та провів 12.01.2017 повний розрахунок із стягувачем, в тому числі перерахував 10318,22 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказані обставини підтверджують факт виконання Прокуратурою Івано-Франківської області вимог виконавчого листа №809/1353/16, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 23.12.2016, у повному обсязі 12.01.2017 року, тобто ще до відкриття виконавчого провадження №53259862 постановою від 19.01.2017.

Що стосується прийняття постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця від 14.04.2017, то суд вказує на таке.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Окрім цього, вимоги щодо відповідальності у виконавчому провадженні встановлені також в розділі ХІ Закону № 1404-VIII. Так, згідно частини 1 статті 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Тобто, підставою для винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу є невиконання боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду. В даному випадку, як встановлено судом вище, на час прийняття старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №53259862 від 14.04.2017, Прокуратура Івано-Франківської області добровільно та у повному обсязі виконала вимоги виконавчого листа №809/1353/16, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 23.12.2016, а тому відповідач не мав законних підстав для прийняття 14.04.2017 оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу у виконавчому провадженні №53259862.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, суд звертає увагу на те, що відповідач в порушення вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду жодних доказів в підтвердження правомірності оскарженої постанови, а подані позивачем докази спростовують правомірність прийняття постанови про накладення штрафу ВП №53259862 від 14.04.2017.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. безпідставно та всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про накладення штрафу ВП №53259862 від 14.04.2017.

Щодо розподілу судових витрат в даній справі, то суд зазначає, що згідно положень частин 2, 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності доказів понесення позивачем - суб'єктом владних повноважень судових витрат, пов'язаних із залученням свідків чи проведенням судових експертиз, судові витрати по сплаті судового збору, здійснені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу ВП №53259862 від 14.04.2017.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Григорук О.Б.

Судді: Могила А.Б.

Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 22.05.2017.