Справа № 823/59/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/59/17 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В.О. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., за участі позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Драбівському районі Черкаської області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10.01.2017р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправною відмову, викладену у листі відповідача № 9593/6-16 від 28.11.2016 р. щодо надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адміністративних межах на території Криштопівської сільської ради Драбівського району Черкаської області орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності; зобов'язання повторно розглянути вказане його звернення про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адмінмежах на території Криштопівської сільської ради Драбівського району Черкаської області орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності та прийняти рішення згідно діючого законодавства, а саме скасувати відмовне рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та надати йому дозвіл як учаснику АТО на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив йому у задоволені його заяви про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адмінмежах на території Криштопівської сільської ради Драбівського району Черкаської області орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2017р. позовні вимоги задоволено частково, застосовуючи положення ст.11 КАС України, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо неприйняття передбаченого частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України рішення за заявою позивача вх. № 21258/0/5-16-СГ від 27.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Криштопівської сільської ради Драбівського району Черкаської області орієнтовною площею 2 га за рахунок земель державної власності; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву позивача вх. № 21258/0/5-16-СГ від 27.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Криштопівської сільської ради Драбівського району Черкаської області орієнтовною площею 2 га за рахунок земель державної власності та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, приймаючі рішення, дійшов висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області при розгляді заяви позивача проявило бездіяльність, оскільки жодного рішення, передбаченого ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідачем не було прийнято, а лист від 28.11.2016 № 9593/6-16, який є предметом оскарження, має інформаційний характер. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі позовні вимоги є передчасними.

Позивач не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2017р., як таку що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що лист відповідача № 9593/6-16 від 28.11.2016 р. є мотивованою відмовою і не носить інформаційного характеру, оскільки в ньому не зазначається які додаткові документи необхідно додати, внаслідок чого, апелянт вважає, що його позовні вимоги не є передчасними і підлягають задоволенню у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою від 26.10.2016р. (вхідний номер № 21258/0/5-16-СГ від 27.10.2016) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Криштопівської сільської ради Драбівського району Черкаської області з додатками: обгрунтування розмірів земельної ділянки, викопіровка, довідки (а.с.40-44).

Головне управління Держгеокадастру у Черкаські області на лист позивача № 21258/0/5-16-СГ від 27.10.2016. надіслало на його адресу лист № 9593/6-16 від 28.11.2016 р. в якому повідомило, що враховуючи рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014р. № 2/1 і отримавши листа Криштопівської сільської ради від 07.11.2016 № 86 про відмову ОСОБА_2 в наданні погодження на надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вважає, що позитивне вирішення зазначеного в заяві питання не є можливим (а.с.14).

Вищенаведені обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ч.2 статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 116 та 123 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частиною 1 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 118 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно частини 6 вказаної статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи зміст листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаські області № 9593/6-16 від 28.11.2016 р. колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вказана відповідь є листом інформаційного характеру, а не рішенням відповідача у широкому значенні, яким би відповідач однозначно вказав позивачу, що відмовляє йому у задоволенні його заяви, оскільки відповідач зазначив лише те, що вважає, що позитивне вирішення зазначеного в заяві питання не є можливим (а.с.14).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів згодна з іншим висновком суду першої інстанції про необхідність застосування положень ч.2 ст.11 КАС України, щодо необхідності виходу за межі позовних вимог для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, і визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо неприйняття передбаченого частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України рішення за заявою позивача вх. № 21258/0/5-16-СГ від 27.10.2016, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області при розгляді заяви позивача проявило бездіяльність, так як не було прийнято жодного рішення, передбаченого ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, не є обґрунтованими інші позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення згідно діючого законодавства, а саме скасувати відмовне рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Щодо інших позовних вимог про зобов'язанні відповідача надати йому дозвіл, як учаснику АТО, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з пункту 2 частини 4 статті 105 та пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства.

При цьому, аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених норм закону та встановлених обставин, колегія суддів вважає, що вірним способом захисту прав та інтересів позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача вх. № 21258/0/5-16-СГ від 27.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Криштопівської сільської ради Драбівського району Черкаської області орієнтовною площею 2 га за рахунок земель державної власності та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволені позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надати дозвіл позивачу на розробку проекту, оскільки втручання у дискреційні повноваження відповідача є порушенням норм закону.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Посилання апелянта на наявність судової практики колегія суддів не приймає до уваги з урахуванням встановлених обставин у даній справі.

Таким чином, всі наведені апелянтом доводи не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Повний текст ухвали виготовлено 22.05.2017 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Драбівському районі Черкаської області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.