Справа № 592/4622/17
Суддя: Чернобай О. І.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 592/4622/17
Провадження № 2-а/592/301/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого суді ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Дегтяренко В.М.,

осіб, які беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який подальшому уточнив і суть якого зводиться до того, що рішенням Господарського суду Сумської області з нього, як з фізичної особи підприємця, на користь КУ Сумська міська клінічна лікарня № 1 була стягнута сума коштів у розмірі 57 984,08 грн. Також був виданий наказ Господарського суду від 12.07.2011 року, на підставі якого державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на його заробітну плату, пенсію та інші доходи від 05.02.2013 року, яка була направлена для виконання до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах.

02.03.2013 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду в м.Сумах з письмовою заявою в якій повідомив, про незаконність проведення вказаного стягнення з його пенсії, оскільки рішенням Господарського суду сума коштів з нього була стягнута як з фізичної особи-підприємця, а Пенсійний фонд стягує суми коштів з його пенсії як фізичної особи.

На своє звернення він отримав відповідь про відмову в задоволенні його вимог.

Після цього він оскаржив дії та рішення державного виконавця до Господарського суду Сумської області і рішенням від 21.08.2014 року суд визнав протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на пенсію і скасував цю постанову.

Після набрання рішенням суду законної сили, він неодноразово звертався до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах з приводу повернення як на його думку незаконно стягнутої з пенсії суми коштів у розмірі 7712 грн., однак кожного разу його звернення залишались без відповідного реагування, що обумовило його звернутись до суду з даним позовом.

Вважає, що оскільки відповідач до теперішнього часу не повернув йому, як на його думку безпідставно стягнуті кошти, строк звернення до суду він не пропустив.

В уточненому позові просить суд визнати протиправними та безпідставними дії відповідача щодо звернення стягнення на пенсію, визнати нечинним рішення щодо неповернення безпідставно стягнутих з його пенсії коштів. Також просить стягнути з відповідача в порядку ч.3 ст.107 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування на його користь суму коштів у розмірі 82 504,41 грн. та моральну шкоду у розмірі 48 000 грн.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав у повному обсязі і просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав і суду показав, що на думку Управління Пенсійного фонду з пенсії позивача сума коштів 7712 грн. була стягнута правомірно, на підставі діючої на той момент постанови державного виконавця, після скасування якої стягнення коштів було припинене. Крім того, додав, що позивач звертався з точно такими ж вимогами до Зарічного районного суду м.Суми і йому було відмовлено в задоволенні позову, тому вважає, що провадження в даній справі повинно бути закрите, а у випадку якщо суд визнає, що предмет позову різний, то в задоволенні даного позову просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Господарського суду Сумської з позивача ОСОБА_2, як з субєкта підприємницької діяльності, а саме фізичної особи-підприємця на користь КУ Сумська міська клінічна лікарня № 1 була стягнута сума коштів у розмірі 57 984,08 грн.

Після набрання рішенням законної сили Господарським судом Сумської області був виданий Наказ №14/196-09 від 12.07.2011 року про стягнення вказаної суми коштів, який був направлений для виконання до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції.

05.02.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію інші доходи боржника, в якій було зазначено, що боржником є фізична особа-підприємець ОСОБА_2

Ця постанова була спрямована для виконання (на той момент) до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах.

Позивач, дізнавшись, що стягнення вказаної суми боргу проводиться з його пенсії, як фізичної особи, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах з письмовою заявою від 02.03.2013 року з приводу припинення стягнень з його пенсії.

Однак, Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах своїм листом від 19.03.2013 року повідомило позивача про законність своїх дій щодо стягнення суми боргу з його пенсії.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся до Господарського суду Сумської області, який своїм рішенням від 21.08.2014 року визнав незаконними дії державного виконавця при винесенні постанови про звернення стягнення суми боргу за рахунок пенсії і скасував цю постанову.

Після набрання судовим рішенням законної сили, позивач неодноразово звертався спочатку до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах, а потім і до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (після реорганізації) щодо повернення безпідставно стягнутих з його пенсії коштів у розмірі 7712 грн., однак до теперішнього часу ця сума коштів відповідачем йому повернута не була, що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 ст.99 КАС України передбачено якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

В даному випадку позивач скористався можливістю досудового порядку вирішення спору, звертаючись до відповідача з метою повернення йому стягнутої суми коштів в добровільному порядку, але відповідач безпосередньо перед подачею позову відмовився повертати вказану суму коштів посилаючись на правомірність своїх дій.

Тому, в такому випадку позивач не пропустив встановленого ст.99 КАС України строку звернення до суду.

Крім того, суд доходить висновку про безпідставність стягнення Управлінням Пенсійного фонду України в м.Сумах з фізичної особи ОСОБА_2 суми коштів у розмірі 7712 грн. з його пенсії з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст.68 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року ( в редакції, що діяла на момент вказаних правовідносин) стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно ч.3 ст.65 названого Закону державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 7 ст.65 вищеназваного Закону передбачено, що звернення стягнення на кошти та інше майно фізичних осіб - підприємців здійснюється також за правилами цієї глави, тобто Глави 5 «Осбливості звернення стянення на майно боржника юридичної особи».

Тобто, виходячи із вимог Глави 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року вбачається, що звернення стягнення на майно боржника як юридичної особи, так і фізичної особи підприємця має певні особливості, а саме стягнення звертається на кошти такої особи, що знаходяться у банках або інших фінансових установах і даною главою не передбачено звернення стягнення таких коштів за рахунок пенсії фізичної особи.

Про дану норму Закону відповідачу було достовірно відомо, що вбачається з його листа від 19.03.2013 року № 187/с де йде посиланя на ст.65 вказаного Закону і це означає, що Управлінню Пенсійоного фонду достовірно було відомо, що борги фізичної особи підприємця не можуть бути стягнуті за рахунок його пенсії як фізичної особи.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача від 02.03.2013 року Управління Пенсійного фонду в м.Сумах послалось на ч.3 ст.5 цього ж Закону, якою передбачено, що невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Це свідчить про те, що законодавець встановив відповідальність за невиконання саме законних вимог державного виконавця.

А в даному випадку дії та рішення державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на пенсію являються протиправними, що підтверджено набравшим законної сили рішенням Господарського суду Сумської області від 21.08.2014 року.

Таким чином, Управління Пенсійоного фонду в м.Сумах отримавши постанову державного виконавця про звернення стягнення на пенсію позивача із зазначенням, що борником являється фізична особа-підприємець повинно було звернутись за роз'ясненнями до державного виконавця з приводу законності виконання цієї постанови, оскільки Управлінню достовірно було відомо, що стягнення суми боргу в даному випадку не може відбуватись за рахунок пенсії, але Управління Пенсійного фонду цього не дотрималось і безпідставно вчинило стягнення суми коштів у розмірі 7712 грн. з пенсії позивача.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в порядку ч.3 ст.107 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування суми коштів у розмірі 82 504,41 грн. та моральну шкоду у розмірі 48 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вказаною нормою Закону передбачено, що пеня на безпідставно стягненні грошові кошти нараховується тільки з дня прийняття рішення судом про безпідставність стягнення.

Рішення суду, яким би визнавалось безпідставним стягнення грошових коштів з пенсії позивача до теперішнього часу не приймалось.

Тому, в даному випадку відповідач, після набрання рішенням законної сили може в добровільному порядку повернути позивачу безпідставно стягнуту суму грошових коштів з нарахованою пенею.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, Суд зазначає, що у випадку, якщо в результаті даного провадження було встановлено порушення з боку відповідача по відношенню до позивача то це є належним способом відшкодування за допущене порушення. Таким чином Суд вважає, що визнання порушення само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду, якої зазнав позивач.

Таке рішення суду повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини висловленої в рішенні Надточий проти України де у пункті 55 зазначено: що стосується вимог заявника про відшкодування моральної шкоди, Суд зазначає, що у випадку, якщо особа у результаті провадження, яке не відповідало вимогам Конвенції щодо справедливості, була покарана судом, як це було у цій справі, повторний розгляд справи за вимогою заявника по суті є належним способом відшкодування за порушення (див., mutatis mutandis, "Оджалан проти Туреччини" (Ocalan v. Turkey) [GC], no. 46221/99, пп. 207-210, ECHR 2005-IV). Отже, Суд вважає, що визнання порушення Конвенції саме по собі є достатньою справедливою сатисфакцією.

Керуючись ст.ст.6, 11, 159, 161, 162, 163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати безпідставним стягнення Управлінням Пенсійного фонду України в м.Сумах з фізичної особи ОСОБА_2 суми коштів у розмірі 7712 грн. з його пенсії.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом десяти днів з дня її оголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.І. Чернобай