Справа № 823/413/13-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/413/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Паламар П.Г. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Державної податкової служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення - рішення, за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2013 року, -

У с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Державної податкової служби, у якому просив визнати протиправними дії відповідача та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23 січня 2013 року № .

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2013 року скасовано та постановлено нову, якою позов задоволено частково, скасовано податкове повідомлення - рішення від 23.01.2013 року №. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 року касаційну скаргу відповідача задоволено частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Скасовуючи рішення, судом касаційної інстанції звернуто увагу на те, що при вирішенні позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення - рішення суд апеляційної інстанції мав перевірити правильність встановлення судом першої інстанції обставин щодо ненадання позивачем до фактичної перевірки книги обліку доходів, яку позивач мав вести згідно з вимогами пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, а також, у разі підтвердження факту ненадання зазначеної книги, - дослідити причини ненадання. Також зазначено, що суд апеляційної інстанції скасував постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій керівника Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції в Черкаській області, не навівши будь-яких обґрунтувань своєї позиції, фактично не розглянувши ці вимоги по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, з урахуванням позиції, висловленої касаційним судом, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд дійшов до висновку про правомірність винесеного Смілянською ЛДПІ Черкаської області ДПС податкового повідомлення рішення на суму в розмірі 510 грн. 00 коп.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

З матеріалів справи убачається, що згідно наказу №6 від 11.01.2013 Смілянською об'єднаною державною податковою інспекцією Черкаської області ДПС проведена фактична перевірка позивача щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 15.01.2013 року по 18.01.2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 16.01.2013 № 2/23/23/22/НОМЕР_2, відповідно до якого було встановлено порушення позивачем: пункту 85.2ст. 85 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), не було надано посадовим особам ДПС у Черкаській області в повному обсязі документів, а саме, книгу обліку розрахункових операцій №, яка зареєстрована в Смілянській ОДПІ 08.06.2011р; п.1 Порядку ведення книги обліку доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, затверджений наказом Міністерства фінансів України 15.12.2011 №1637; підпункту 296.1.1 п.296.1 ст. 296 ПКУ, встановлено, що позивач не здійснює облік (неналежно здійснює облік) доходів і витрат, книгу обліку доходів і витрат під час перевірки не пред'явлено, сума виручки за реалізований товар на час перевірки становила 49 грн. 00 коп.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача згідно з п.121.1 п.121 Податкового кодексу України штрафу в сумі 510 грн.

Уважаючи вказане податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку діям відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно із ст. 80 ПКУ фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Пунктом 85.2 ст.85 ПКУ визначено, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пп. 296.1.1 п.296.1 ст.296 ПКУ платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 1 Порядку ведення книги обліку доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 15.12.2011 №1637, визначено, що фізичні особи-підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп, а також платниками єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів, у якій щоденно, за підсумками робочого дня, відображають отримані доході. Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок платника податку та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, фактично безоплатно отримано товари (роботи, послуги).

Пунктом 8 вищезазначеного Порядку, зазначено, що вони повинні зберігатися у платника податку протягом 3 років після виконання останнього запису.

Положеннями ст. 121 ПКУ встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується самим позивачем, що під час проведення фактичної перевірки не було надано книгу обліку доходів та витрат.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до доводів позивача щодо того, що вказаний документ він не міг надати до перевірки, оскільки перевірка була проведена за його відсутності, про її проведення не було повідомлено позивача, з огляду на наступне.

Так, як уже зазначалося вище, відповідно до ст. 80 ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Як убачається із акту перевірки, остання проводилася у присутності особи, яка фактично проводила розрахункові операції - ОСОБА_3, яка відповідно до договору про виконання роботи від 03.12.2012 року (а.с.28), за винагороду з боку ОСОБА_2 здійснювала продаж продовольчих товарів в магазині за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, 15.01.2013 року від отримання направлення на проведення перевірки та наказу щодо її проведення ОСОБА_3 відмовилася. Також, в матеріалах справи наявний акт від 16.01.2013 року №2/23/23/22/НОМЕР_2 відмови останньої від підписання матеріалів перевірки (а.с.27).

Таким чином, ураховуючи вищевикладене, а також те, що фактичну перевірку було розпочато 15.01.2013 року у присутності особи, уповноваженої позивачем на проведення розрахункових операцій, яка 16.01.2013 року відмовилася від підписання матеріалів перевірки, колегія суддів дійшла до висновку, що позивач мав можливість та повинен був надати під час перевірки на вимогу контролюючого органу книгу обліку доходів та витрат.

Отже, доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі щодо того, що позивач не допускав порушення ст. 121 ПКУ спростовуються матеріалами справи.

Крім того, щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не встановлювалося чи взагалі позивач повинен вести книгу обліку розрахункових операцій, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що дійсно з урахуванням вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 296.10 ст. 296 ПКУ реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються платниками єдиного податку другої і третьої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 грн. Однак, ураховуючи, що під час судового розгляду справи доведено, що позивачем не надано до фактичної перевірки книгу обліку доходів та витрат, обставини щодо ненадання книги обліку розрахункових операцій не впливають на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в позовній заяві позивачем заявлена вимога про визнання протиправними дій відповідача, однак які саме дії, на думку позивача є протиправними, та в чому саме полягає їх протиправність, позивачем не зазначено ані в позові, ані в апеляційній скарзі.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Таким чином, рішення місцевого суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 206, 212, 254, КАС України, суд,

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддя О.Є. Пилипенко

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.