Справа № 809/67/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 р. Справа № 876/3930/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кулініч О.П.

прокурора: Майорчак В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини п/п В 3950 Міністерства оборони України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини п/п НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини п/п В 3950 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачами незаконно відмовлено в звільненні позивача з військової служби по закінченню дії строку контракту, так як підстави, з якими Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» пов`язує можливість продовження дії контракту позивачу відсутні, відтак відмова припинити дію контракту не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Просить суд зобов`язати командування Військової частини № п/п НОМЕР_1 Міністерства оборони України звільнення позивача з військової служби в зв`язку з закінченням дії строку контракту. Разом з тим, станом на момент розгляду справи пройшов конкурсний відбір в патрульну поліцію, проте не може скористатись передбаченим Конституцією України правом на працю.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано командування Військової частини №п/п НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, адреса: 78203, вул. Моцарта, 33, м. Коломия, Івано-Франківська область, звільнити ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку з закінченням строку контракту з 31.10.2016 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Військової частини п/п НОМЕР_1 Міністерства оборони України. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 31 жовтня 2013 р. між позивачем та командиром в/ч НОМЕР_2 було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

19.02.2016 відповідно до наказу №48 позивач був переведений для подальшого проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 в м. Коломия.

31.10.2016 року термін дії вищевказаного контракту сплив, а тому 16.12.2016 позивач звернувся до свого безпосереднього командира взводу із рапортом щодо звільнення з військової служби по закінченню дії строку контракту. Додатково позивач вказував, що заявляв рапорти про звільнення до завершення строку дії контракту.

Однак, відповіді на вказані рапорти не отримав.

Частинами 1, 2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно ч.2 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні, зокрема, для осіб рядового складу - 3 роки.

Пунктом «б» ч.2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що звільнення зі служби проводиться, серед іншого, військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Відповідно п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно п.2 ч.9 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Таким чином, судова колегія апеляційного суду наголошує, що підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії, у випадку якщо сторони не виявили бажання щодо укладення нового контракту, при цьому, можливість продовження строку дії контракту на проходження військової служби понад встановлений строк в односторонньому порядку здійснюється виключно у разі настання особливого періоду.

Згідно приписів ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, визначення особливого періоду міститься в ст.1 Закону України «Про оборону України», згідно якого особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновками, дослідженими у судовому засідання під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, що особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

Відтак, станом на момент закінчення строку дії Контракту, а саме 31.10.2016, та станом на момент звернення позивача до командування військової частини 16.12.2016 з рапортом про звільнення, особливий період в Україні не діяв, а отже відсутня підстава продовження контракту понад встановлені строки, визначена п.2 ч.9 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За таких обставин, рішення військовослужбовця про розірвання контракту за умови закінчення його строку є підставою для припинення військової служби за контрактом на підставі пункту «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини п/п В 3950 Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 року у справі №809/67/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.05.2017 року