Справа № 804/7639/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 р. Справа № 804/7639/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом комунального підприємства «Кривбасводоканал» до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги,-
Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги від 18.10.2016 року №04-06-05-15/7706.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті ревізії, вважає їх протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам, а тому вимога, винесена за результатами ревізії, є незаконною. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду заперечення, зазначивши, що законодавством відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень, проте законність таких вимог мають встановлюватися судом під час розгляду позову про стягнення збитків, а не за позовом підконтрольної установи. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетроській області на II квартал 2016 року фахівцями Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Кривбасводоканал» з питань використання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.
Ревізію проведено за період з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року, в ході якої виявлено ряд фінансових порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії № 06-21/07 від 09.09.2016 року.
Відповідачем винесено вимогу щодо усунення порушень від 18.10.2016 року № 04-06-05-15/7706, яка містить 6 пунктів по виявленим порушенням на загальну суму 8 018 386,10 грн. з визначенням терміну для надання інформації щодо вжитих заходів до 15.11.2016 року та в подальшому до 10-го числа кожного місяця до повного відшкодування збитків на адресу відповідача.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно пункту 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 року (надалі Положення від 23.04.2011 року №499/2011) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
У відповідності до підпункту 4 пункту 4 Положення від 23.04.2011 року №499/2011 Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
В силу підпункту 21 пункту 6 Положення від 23.04.2011 року №499/2011 Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Державна фінансова інспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави (пункт 4 Положення від 23.04.2011 року №499/2011).
Викладені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Аналіз наведених норм свідчить, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Суд звертає увагу, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування (повернення) виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
В даному випадку у справі, яка розглядається, відповідачем предявлено вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому інспекцією вказано на факт заподіяння збитків позивачеві, зазначено їх розмір та зобов'язано підприємство вчинити дії, спрямовані на відшкодування зазначених коштів.
У той же час, враховуючи те, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово у судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, виходячи з того, що правильність обчислення таких збитків має перевірятися судом, який розглядає позов про їх стягнення, а не судом, який розглядає позов про скасування вимоги, суд, виходячи із завдань адміністративного судочинства, вказує на передчасність необхідності захисту прав позивача у заявлений ним спосіб.
Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15.04.2014 у справі № 21-63а14, від 20.05.2014 у справі № 21-93а14, від 10.02.2015 у справі № 21-632а14, від 21.04.2015 у справі № 21-155а15, від 27.01.2016 у справі № 2а-4367/10/0770, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд вважає, що у пунктах оскаржуваної вимоги визначено конкретний розмір збитків, виявлених відповідачем, однак стягнення таких коштів на підставі вказаної вимоги є неможливим і може бути здійснено виключно на підставі відповідного позову органу державного фінансового контролю, а отже, і сама по собі така вимога не створює для позивача юридичних наслідків та не підлягає скасуванню в порядку адміністративного судочинства.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У задоволенні адміністративного позову комунального підприємства «Кривбасводоканал» до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1