Справа № 825/3318/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3318/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Северина Юрія Петровича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєва Сергія Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Імексбанк» про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Северина Юрія Петровича (далі - відповідач-2), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєва Сергія Олександровича (далі - відповідач-3), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Імексбанк», в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо ненадання Фонду додаткової інформації про позивача як вкладника стосовно зміни належної їй суми до виплат за рахунок Фонду в розмірі 103 000,00 грн.;

- зобов'язати Уповноважену особу надати Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника стосовно зміни належної їй суми до виплат за рахунок Фонду в розмірі 103 000,00 грн.;

- зобов'язати Фонд внести зміни до інформації про вкладника ОСОБА_2 у загальному реєстрі вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо суми до виплати, яка повинна бути відповідно до вкладу (депозиту), розміщеному в ПАТ «Імексбанк», у розмірі 103000,00 грн. та за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату відшкодування за вкладом (депозитом), розміщеним в ПАТ «Імексбанк» у розмірі 103000,00 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до інформації про вкладника ОСОБА_2 у загальному реєстрі вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо суми до виплати, яка повинна бути відповідно до вкладу (депозиту), розміщеному в ПАТ «Імексбанк», у розмірі 50000,00 грн. та за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату відшкодування за вкладом (депозитом), розміщеним в ПАТ «Імексбанк», у розмірі 50000,00 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду в частині задоволення позовних вимог - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.12.2014 р. між ПАТ «Імексбанк» і ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу № 610020774, на підставі якого позивачу відкрито депозитний рахунок НОМЕР_1.

На вказаний рахунок позивачем було внесено грошові кошти в розмірі 103000,00 грн.

21.05.2015 р. Правлінням НБУ прийнято постанову № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 р. № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочату процедуру ліквідації Банку та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк» Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27.05.2015 р. до 26.05.2016 р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 19.10.2015 р. № 189 змінено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» та призначено на вказану посаду Гаджиєва Сергія Олександровича.

На офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення про виплату вкладникам ПАТ «Імексбанк» коштів по їх вкладам у межах суми гарантованого відшкодування, тобто 200000,00 грн.

Для отримання коштів по вкладу в ПАТ «Імексбанк» позивач звернулась до установи банка-кореспондента - ПАТ «Банк Михайлдівкський», у результаті чого їй були виплачені кошти в розмірі 55301,23 грн.

Інша частина вкладу позивачу відшкодована не була через відсутність коштів на її рахунку.

У зв'язку з цим позивач звернулась до Уповноваженої особи із заявою щодо нестачі коштів на рахунку в ПАТ «Імексбанк».

30.09.2015 р. Уповноважена особа листом № 6263 повідомила позивача, що на підставі її заяви проведено службове розслідування, у ході якого встановлено, що кошти з рахунку ОСОБА_2 були перераховані на інший рахунок, у зв'язку з чим до Чернігвського МВ УМВС України в Чернігівській області направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення та матеріали службового розслідування.

Позивач, вважаючи протиправними дії Уповноваженої особи щодо ненадання Фонду додаткової інформації про неї як вкладника стосовно зміни належної їй суми до виплат за рахунок Фонду в розмірі 103 000,00 грн., звернулась до суду з даним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи судове рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Фонд у межах повноважень органів управління і контролю банку у зв'язку з помилковим відрахуванням коштів з рахунку позивача на рахунок іншої особи мав повернути на її рахунок за власний кошт суму такого переказу.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в Уповноваженої особи не було правових підстав для включення до переліку вкладників інформації про позивача як вкладника в частині суми вкладу в розмірі 50000,00 грн. через відсутність таких коштів на її рахунку, а також з того, що позовні вимоги понад вказану суму не підлягають задоволенню, оскільки решта коштів по вкладу позивача була їй виплачена.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та перевіривши оскаржуване рішення суду колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог, а в частині задоволення позову - вважає висновки суду неправомірними з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 4452-VI ), «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-III (далі - Закон № 2346-III), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14 ( далі - Положення № 14 ).

При цьому, колегія суддів зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є спеціалізованою державною установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані ним повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів на підставі та у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на це, виниклий спір є публічно-правовим і підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в рішеннях від 27.04.2017 р. по справам №№ 21-3143а16, 21-2397а16, та відповідає висновкам Вищого адміністративного суду України (ухвала ВАСУ від 27.04.2017 р. № К/800/26956/16).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3 визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 статті 26 Закону № 4452-VI передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

У ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

У п.п. 3-6 розділу ІІІ, пп. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону.

Частиною 2 статті 37 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Система внутрішнього контролю банку для забезпечення ефективності її функціонування повинна включати, зокрема, контроль керівництва за дотриманням законодавства України та внутрішніх процедур банку.

Відповідно до статті 32 Закону № 2346-III банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Працівники банку, винні в здійсненні помилкового переказу, несуть відповідальність відповідно до закону.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), є наявність у неї права на відповідний вклад та залучених за ним коштів на її рахунку.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент складання Уповноваженою особою переліку вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на рахунку позивача обліковувалася лише сума в розмірі 55301,23 грн. (з урахуванням нарахованих їй відсотків), яка і була розрахована відповідачем-2 при включенні позивача до зазначеного переліку вкладників та в наступному відшкодована їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в порядку, визначеному законодавством.

Водночас, як було правильно встановлено судом першої інстанції, інша частина коштів (50000,00 грн.), які вносилися позивачем до ПАТ «Імексбанк» на підставі договору банківського вкладу від 15.12.2014 р. № 610020774, з її рахунку була перерахована на рахунок іншої особи, з приводу чого в наступному порушено кримінальне провадження № 0007755, де позивач є потерпілою особою.

Крім того, судова колегія встановила, що й на теперішній час зазначене кримінальне провадження не закінчено, розслідування триває.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку в Уповноваженої особи не було достатніх та необхідних правових підстав для внесення відомостей про зазначену частину вкладу позивача при складанні переліку вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в частині визначення суми відшкодування позивачу, а отже й відсутні правові підстави для визнання таких дій відповідача-2 протиправними та, як похідне, для зобов'язання Уповноваженої особи надати Фонду відповідну додаткову інформацію про позивача як вкладника.

Щодо іншої частини вкладу позивача, виходячи із заявлених нею позовних вимог в розмірі 103000,00 грн., апеляційний суд звертає увагу на те, що решта коштів по вкладу позивача була зазначена відповідачем-2 при складанні відповідного переліку вкладників і виплачена їй відповідачем-1.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог до відповідачів-2, 3 та до відповідача-1 в частині 53000,00 грн. та вважає, що відмовляючи в їх задоволенні, суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 200 КАС України оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Так, за вищевикладених правових норм вбачається, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Таким чином, єдиною та необхідною правовою підставою для включення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відомостей про відповідну суму вкладу особи до Загального реєстру є отримання відповідної інформації від Уповноваженої особи щодо включення її до суми вкладу, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду, та/або надходження від Уповноваженої особи додаткової інформації щодо зміни розміру вкладу особи.

Разом з тим, як було встановлено вище, сума вкладу позивача в розмірі 50000,00 грн. при складанні відповідного переліку вкладників відповідачем-2 не була включена до розрахункової суми, що підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду, додаткова інформація до Фонду не надходила, а отже в нього не було і на теперішній час немає достатніх та необхідних правових підстав для включення відповідних даних про розмір вкладу позивача до Загального реєстру, що обумовлює правомірність дій відповідача-3 і, відповідно, відсутність правових підстав для зобов'язання його внести зміни до інформації про вкладника ОСОБА_2 у Загальному реєстрі шляхом збільшення суми відшкодування по її вкладу на 50000,00 грн.

Більш того, як було встановлено вище, на теперішній час триває кримінальне провадження щодо обставин з приводу перерахування з рахунку позивача на рахунок третьої особи вказаних коштів.

Тож, за даних обставин позивачем було неправильно обрано спосіб захисту прав, які вона вважає порушеними, зазначені позовні вимоги є передчасними, оскільки Фондом не було реалізовано відповідних дискреційних повноважень і, відповідно до порядку, регламентованого Законом № 4452-VI, в нього не виникало зобов'язання щодо внесення вищевказаних відомостей про суму вкладу позивача при формуванні Загального реєстру.

Водночас, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи всі наявні у справі докази в їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до відповідача-3 задоволенню не підлягають, а судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині та, відповідно до ст. 202 КАС України, є правовою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині задоволення адміністративного позову.

З огляду на це, апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню частково, постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року в частині задоволення позовних вимог - скасуванню, адміністративний позов в цій частині позовних вимог - залишенню без задоволення, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до інформації про ОСОБА_2 у загальному реєстрі вкладників публічного акціонерного товариства «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів по вкладам за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в сумі 50000,00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень), яка відповідно до вкладу (депозиту), розміщеному в публічному акціонерному товаристві «Імексбанк», повинна бути відшкодована за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та здійснити виплату відшкодування за вкладом (депозитом), розміщеним в публічному акціонерному товаристві «Імексбанк» у розмірі 50000,00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року - залишити без зімн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення виготовлений в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України 17 травня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Аліменко В.О.