Справа № 2-а-10263/11,6-а/161/7/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4363/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Качмара В.Я, ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-а-10263/11 за його адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності органу державної влади протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2011 рік.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-а-10263/11.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінку тому факту, що строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущений ним з поважних причин, оскільки копію ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року отримав лише в жовтні 2016 року. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду від 07 грудня 2011 року (яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року) зобовязано Департамент соціальної політики Луцької міської ради провести перерахунок та виплатити щорічну разову допомогу до 5 травня ОСОБА_2 згідно зі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2011 рік в розмірі пяти мінімальних пенсій.

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд першої інстанції із заявою про надання інформації щодо результатів розгляду справи.

Листом 03-16/540/2016 від 06 жовтня 2016 року Луцький міськрайонний суд надіслав ОСОБА_2 копії постанови Луцького міськрайонного суду від 07 грудня 2011 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року.

28 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою про видачу виконавчого листа у справі №2а-10263/11/0308.

06 грудня 2016 року на виконання постанови Луцького міськрайонного суду від 07 грудня 2011 року видано виконавчий лист у справі №2а-10263/11/0308, строк предявлення виконавчого листа до виконання 30 березня 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено будь-яких поважних причин для його поновлення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковими, виходячи з наступного.

Ст.124 Конституції України передбачає , що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно зі ст.261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, строк предявлення виконавчого листа до виконання може бути поновлено судом за наявності обґрунтованих причин, які визнаються судом поважними. При цьому поважними причинами, що зумовили пропуск строку для предявлення виконавчого листа до виконання, визнаються обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та повязані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на подання заяви про виконання виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 березня 2014 року в порядку письмового провадження розглянуто апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду від 07 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення недоплаченої разової допомоги як ветерану війни - учаснику бойових дій за 2011 рік, за наслідками розгляду якої постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2011 року у адміністративній справі №2а-10263/11 залишено без змін. Копія вищевказаної ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року направлена ОСОБА_2 супровідним листом № 124418/12 від 28 березня 2014 року.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_2 отримав копію цього судового рішення.

Судом встановлено, що 06 грудня 2016 року на виконання постанови Луцького міськрайонного суду від 07 грудня 2011 року видано виконавчий лист у справі №2а-10263/11/0308, строк предявлення виконавчого листа до виконання 30 березня 2015 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент набрання рішенням законної сили) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент набрання рішенням законної сили) стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Враховуючи зазначене та наявні у справі докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки заявник пропустив строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, а тому пропущений строк необхідно поновити.

Колегія суддів звертає увагу на те, що виконання судових рішень - це завершальна стадія судового процесу, а саме завершальний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Питання виконання судових рішень неодноразово було предметом розгляду Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у Рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» зазначений Суд наголосив: «... пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ до суду, тобто право подати позов щодо цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б примарним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції, детально описуючи процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати, та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 199, п.4 ч.1 ст.202, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2-а-10263/11, 6-а/161/7/17 скасувати, та прийняти нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Поновити строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-а-10263/11/0308, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 06 грудня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_3