Справа № 274/5580/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Київ К/800/7065/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на ухвалу судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності по здійсненню перерахунку належної йому як учаснику бойових дій щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік протиправною та зобов'язання здійснити такий перерахунок, провести нарахування і виплату вказаної грошової допомоги.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2016р. позовну заяву задоволено частково.

Вважаючи вказану постанову такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального права, відповідач 26.12.2016р. (згідно дати штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті) подав апеляційну скаргу з вимогою про її скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017р. апеляційна скарга залишалась без руху, оскільки не відповідала приписам ч.6 ст.187 КАС України внаслідок недодання до неї документа про сплату судового збору; ухвалою ж від 27.01.2017р. відповідачеві було продовжено наданий для усунення недоліків строк та відмовлено в задоволенні надісланої ним на адресу суду заяви про відстрочку сплати судового збору. При цьому, особі, що подала апеляційну скаргу, надано десятитиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначеного недоліку.

В межах наданого судом строку Департаментом судовий збір сплачено не було; разом з тим повторно надіслано до суду заяву про відстрочення його сплати з посиланням на відсутність відповідного бюджетного фінансування.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017р. відмовлено в задоволенні поданої заяви про відстрочку сплати судового збору та в зв'язку з тим, що відповідачем не усунуто недоліки залишеної без руху апеляційної скарги, останню на підставі п.1 ч.3 ст.108 КАС України повернуто особі, що її подала.

Не погоджуючись з ухвалою судді адміністративного суду від 13.02.2017р., відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив їх скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому, за змістом ст.7 КАС України забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом, є одним із принципів адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.6 ст.187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а згідно з ч.3 ст.189 вказаного Кодексу до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

В свою чергу, як передбачено ч.1 ст.108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, ч.5 якої вимагає подання одночасно з позовною заявою документа про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

За змістом же п.1 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

За загальними правилами адміністративного судочинства, судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним судом України.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального законодавства.

Відповідно до статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI (далі - Закон №3674), відповідно до п.п.1 та п.п.2 п.3 ч.2 ст.4 якого за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а за подання апеляційної скарги на рішення суду - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При цьому, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст.4 Закону №3674).

Статтею ж 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015р. №928-VIII місячний розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2016р. встановлено в розмірі 1378,00 грн.

Таким чином, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції становить 606,32 грн.

Разом з тим, приписами частини 1 статті 88 КАС України закріплено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зазначена норма кореспондується зі статтею 8 Закону України "Про судовий збір" в силу положень частин 1 та 2 якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені норми дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов'язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання враховує майновий стан сторони.

Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Сплата судового збору органами державної влади є їх обов'язком за подання позовних заяв до суду, апеляційних скарг, а тому зловживання правом на звільнення, відстрочку чи розстрочку від його сплати є недопустимим.

За таких обставин, як правильно зазначив апеляційний суд, заявлене Департаментом праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації клопотання про відстрочення сплати судового збору, обґрунтоване посиланням на неналежне бюджетне фінансування (в підтвердження чого додано лише копію тимчасового кошторису на 2017 рік) й неможливістю за даних обставин сплатити судовий збір не може бути задоволено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення поданої Департаментом праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та залишеної без руху ухвалою від 12.01.2017р. апеляційної скарги в зв'язку з неусуненням ним недоліків останньої, а отже й про законність ухвали від 13.02.2017р.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухваленого судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а ухвалу судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.