Справа № 2а/2370/5105/2011
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2011-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2011 року Справа № 2а/2370/5105/2011

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

при секретарі Чемерин І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2011р. управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за ІІІ та ІV квартали 2010р. у сумі 1447 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідачем в порушення ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не сплачено недоїмку за страховими внесками до Пенсійного фонду у сумі 1447 грн. 80 коп. донараховану згідно з вимогою від 18.03.2011р. №Ф 331/01. Враховуючи те, що відповідачем не погашено суму заборгованості до управління Пенсійного фонду, позивач просить стягнути вказані кошти в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заперечення, в якому зазначила, що управлінням Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі відповідача не було взято на облік саме до територіального органу Пенсійного фонду відповідно до п. 3 ст. 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»тому вважає, що не набула статусу платника страхових внесків. Також, відповідач, як власниця майна не здійснювала відрахувань на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідно до ст. ст. 1, 16 Закону України «Про систему оподаткування»на добровільних засадах. Оскільки заява згідно з додатком 28 до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідачем не подавалась, та не направлено на адресу відповідача повідомлення розрахунку відповідно до п. 15.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду у відповідності з Додатком 28, вимогу про сплату боргу від 18.03.2011р. № Ф 331/1 відповідач вважає незаконною. Поряд з цим, відповідач не погоджується з нарахуванням страхових внесків з тих підстав, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, яка не передбачає відрахувань на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. З огляду на те, що Пенсійний фонд не є юридичною особою і не має права звернення до суду просить провадження у справі закрити.

Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 09.07.2007 року зареєстрована як фізична особа-підприємець Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В01 № 671148, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Згідно заяви про реєстрацію відповідач знаходиться на обліку в Пенсійному фонді як платник внесків на обовязкове державне пенсійне страхування за № НОМЕР_2.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. №1058-ІV (у подальшому Закон №1058) страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

П. 1 ч. 1 ст. 14 Закону №1058 передбачає, що субєкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбали спеціальний торговий патент), є страхувальниками.

Ст. 15 Закону №1058 передбачає, що страхувальники, зазначені у ст. 14 вказаного Закону, є платниками страхових внесків.

Підпунктом 4 пункту 8 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Згідно ст. 1 Закону №1058 мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. № 400/97-ВР на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлена ставки збору в розмірі 33,2%.

Ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010 р. № 2154-VI встановлено з 1 липня 2010 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 888 гривень, з 1 жовтня 2010 року у розмірі 907 гривень, з 1 грудня 2010 року у розмірі 922 гривень.

Таким чином, щомісячний мінімальний страховий внесок у третьому кварталі 2010 року становить 294 грн. 82 коп. (розрахунок: 888 х 33,2% = 294,82), за жовтень та листопад 2010 року становить 301 грн. 12 коп. (розрахунок: 907 х 33,2% = 301,12), за грудень становить 306 грн. 10 коп. (розрахунок: 922 х 33,2% = 306,10).

Ч. 4 та ч. 6 ст. 20 Закону №1058 передбачає, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для відповідача є квартал.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

П. 2 ст. 106 Закону №1058 передбачає, що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або своєчасно не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі-недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені Правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про їх сплату.

Актом перевірки нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 263 від 18.03.2011р. за період з 01.07.2010р. по 31.12.2010р. встановлено, що загальна сума страхових внесків відповідача за третій та четвертий квартали 2010р. становить 1792 грн. 80 коп., та частково сплачено у сумі 60 грн. 00 коп. у складі фіксованого податку відповідно до ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992р. № 13 - 92, та у добровільному порядку у сумі 295 грн., недоїмка відповідача за страховими внесками до Пенсійного фонду за ІІІ та ІV квартали 2010 року складає 1447 грн. 80 коп.

Згідно вимоги про сплату боргу № Ф 331/01 від 18.03.2011р. заборгованість відповідача за ІІІ та ІV квартали 2010 р. становить 1447 грн. 80 коп. Вказана вимога направлена на адресу відповідача, однак не вручена у звязку з тим, що одержувач за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установлених Кабінетом Міністрів України.

Заперечення відповідача суд вважає необгрунтованими, оскільки спеціальним законом, що регулює правовідносини, що виникають при здійсненні загальнообов'язкового державного соціального страхування, є Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. №1058-ІV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Умови сплати страхових внесків фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та членами сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, визначались п. 4 ч. 8 Прикінцевих положень вказаного Закону, відповідно до якого зазначені особи на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування повинні були сплачувати страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 08.07.2010р. № 2461-VI, що набрав чинності з 17.07.2010р., до п. 4 ч. 8 Прикінцевих положень були внесені зміни, якими визначено, що розмір страхових внесків зазначених вище осіб не повинен бути меншим, ніж мінімальний страховий внесок.

Оскільки між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини щодо сплати страхових внесків, для їх регулювання повинні застосовуватись саме норми Закону №1058. Інші закони спірні правовідносини не регулюють, тому застосуванню не підлягають.

Суд також зазначає, що відповідно до частини 3 статті 106 Закону № 1058 у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Оскільки вимога № Ф 331/1 від 18.03.2011р. відповідачем до суду не оскаржена, вона є узгодженою і підлягає обовязковому виконанню.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 159, 162, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (19431, Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Вільхівчик, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області (19400, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський, вул. Шевченка, 42) заборгованість зі сплати страхових внесків в сумі 1447 (одна тисяча чотириста сорок сім) гривень 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Руденко