Справа № 345/1127/17
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/1127/17
Провадження № 2-а/345/129/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2017 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області ОСОБА_1 розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 поліцейського ПП роти №1 батальйону УПП старшого лейтенанта поліції Івано-Франківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою серії АР № 820349 у справі про адміністративне правопорушення від 18.03.2017 року, винесеної ОСОБА_3 поліцейським ПП роти №1 батальйону УПП Івано-Франківської області, її визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративний штраф у розмірі 425,00 грн. Згідно оскаржуваної постанови, вона 18.03.2017 року о 11.30 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Калуші по вул. Л.Українки-Сівецька-Дзвонарська порушила п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, а саме: проїхала перехрестя на заборонений сигнал світлофора (жовте світло). Вважаючи дану постанову незаконною ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом та вважає, що винесена патрульним поліцейським постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконною та підлягає скасуванню, оскільки, вона не порушувала ПДР України, а постанова про накладення стягнення про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи та вимогам закону, вказавши, що вона дійсно 18.03.2017 року рухалася в м.юКалуш по пр.. Л.Українки зі швидкістю близько 30-40 км/год, і підїжджаючи до перехрестя вул.. ОСОБА_4, звернула увагу на сигнал світлофора, який був зеленим, тобто дозволяв проїзд, тому вона продовжила рух по пр..Л.Українки пропустивши автомобіль, який повертав ліворуч з пр.. Л.українки на вул. Дзвонарську вона продовжувала їхати пересвідчившись, що не створює будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху та закінчила переїзд перехрестя. Таким чином, її дії жодним чином не порушували вимоги ПДР, оскільки вона маневр закінчувала на жовте світло світлофору і її дії відповідали п.п. 8.10, 8.11, 16.8 ПДР. Просить постанову про накладення адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а провадження по справі закрити.

Позивачка подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у письмовому запереченні, справу розглянути у їхній відсутності (а.с.14-18).

Дослідивши матеріали справи, суддею встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно копії оскаржуваної постанови серії АР № 820349 від 18.03.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, складеної ОСОБА_3 поліцейським ПП роти №1 батальйону УПП Івано-Франківської області, по вул.Л.Українки в м.Калуш, встановлено, що ОСОБА_2 18.03.2017 року о 11.30 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Калуші по вул. Л.Українки-Сівецька-Дзвонарська порушила п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, а саме: проїхала перехрестя на заборонений сигнал світлофора (жовте світло). У зв'язку з чим її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.3).

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух , жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до п. 8.10 ПДР України , у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою (стоп-лінія), дорожнім знаком «місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Як вбачається з п. 16.8 ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч.2 ст. 122 КупАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодесу України про адміністративні правопорушення, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 цього кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддею здійснено огляд відеоматеріалу з нагрудної камери інспектора роти №4 батальйорну управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську ДПП, який розміщений на диску та встановлено, що відеозапис містить факт зупинки патрульним поліцейським автомобіля позивачки та оголошення причин, прав і складання постанови про адміністративне правопорушення, однак відсутній відеоматеріал, який би засвідчував сам факт вчинення вказаного правопорушення.

Тобто, зі сторони відповідача не надано суду доказів, а саме, не представлено копії відеофіксації де зафіксовано саме факт вчинення даного правопорушення, на спростування доводів позивача щодо фактичних даних, на основі яких винесено оскаржувану постанову, а тому судом розцінюються обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги адміністративного позову є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 122, 283, 288 КУпАП ст. ст. 11, 17, 18, 71 КАС України, керуючись ст. ст. 159, 160, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову Серія АР № 820349 від 18.03.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення й закрити провадження у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного Апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги або в порядку ст. 186 КАС України.

СУДДЯ: