Справа № 821/448/17
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/448/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми невідшкодованої шкоди,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.12.2016 №263 виключений зі списку особового складу військової частини з підстав його звільнення наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.10.2016 № 124-РС з військової служби у запас через службову невідповідність.

Напередодні звільнення відповідача за шкоду, заподіяну державі в розмірі 26020,32 грн., наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2016 № 1911 було притягнуто до матеріальної відповідальності.

В ході проведення розслідування було встановлено, що через неналежне виконання своїх службових обов`язків відповідачем під час перебування на посаді начальника лазні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , ним не було вжито конкретних заходів для запобігання втраті військового майна ввіреного йому під звіт, чим порушено вимоги пунктів 3.1.9, 3.8.44, 3.8.45 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.97 № 300, що призвело до виникнення нестачі майна, а саме розукомплектування технічного засобу ДДА-3 на базі шасі ЗИЛ-131 №773179 та на базі шасі причепу НОМЕР_2 . Відповідач в ході проведення розслідування свою вину заперечував, однак наказ про утримання з нього шкоди завданої державі, не оскаржив.

З моменту притягнення відповідача до матеріальної відповідальності - 29.09.2016 і на момент його виключення зі списків особового складу та остаточного розрахунку у зв`язку із звільненням - 01.12.2016, на відшкодування наведеної дебіторської заборгованості з грошового забезпечення відповідача було утримано 237,50 грн. Таким чином залишок невідшкодованої відповідачем суми збитків складає 25782,82 грн.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму невідшкодованої шкоди у розмірі 25782 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 82 коп.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог суду не відома, оскільки, останнім заперечень на позовну заяву суду не надано, повноважного представника у судове засідання не направлено. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до поштового відправлення 838.

Частиною 4 ст. 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до висновку розслідування факту заподіяння матеріальної шкоди затвердженого тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 було запропоновано у відповідності до вимог пункту 2 "Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі", затвердженого положенням Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР притягнути молодшого сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності за заподіяну державі шкоду в розмірі 26020,32 грн. (двадцять шість тисяч двадцять гривень 32 коп.) згідно довідки-розрахунку про вартісну оцінку заподіяної шкоди.

Відповідно до акту визначення фактичної вартості втраченого майна виробу ДДА-3-131 зав. № 720 шасі № 753179 військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2016 року вартість становить 26020,32 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2016 року №1911 "Про підсумки розслідування за фактом заподіяння матеріальної шкоди" за порушення вимог пунктів 3.1.9, 3.8.44, 3.8.45 "Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затверджено наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року № 300" кочегара польової лазні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності та стягнути кошти у розмірі завданих збитків відповідно до абзацу 6 пункту 13 розділу III Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, а саме - 26020,32 грн. (двадцять шість тисяч двадцять гривень тридцять дві копійок).

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 залишок невідшкодованих збитків завданих державі молодшим сержантом ОСОБА_1 станом на 01.03.2017 року становить 25782 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 82 коп.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Згідно з пунктом 3 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Пунктом 8 Положення визначено, що залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Вичерпний перелік випадків застосування до військовослужбовців повної матеріальної відповідальності визначений пунктом 13 Положення, згідно якого військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Відповідно до пункту 17 Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Пунктом 19 Положення встановлено, що розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

У пункті 21 Положення зазначено, що у висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування завданої шкоди. До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

Відповідно до пункту 23 Положення командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця чи призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

Згідно пункту 37 Положення матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; невстановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

Відповідачем не було надано суду доказів, які спростовують твердження позивача. У суду також відсутні докази оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2016 року № 1911 "Про підсумки розслідування за фактом заподіяння матеріальної шкоди".

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94, 128, 158 163, 167 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму невідшкодованої шкоди у розмірі 25782 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 82 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Варняк С.О.

кат. 3