Справа № 201/472/17 (2-а/201/63/2017)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 рокусправа № 201/472/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у січні 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірним та скасувати рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, оформлене протоколом № 4682 від 21.11.2016, про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 25 жовтня 2016 року пожиттєво.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з протоколом Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі № 4682 від 21.11.2016, відповідач прийняв рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідно до листа відповідача «Про відмову в призначенні пенсії» № 12167/06/12 від 23.11.2016, стаж роботи позивача становить 20 років 8 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки період роботи з 01.09.2012 по 01.02.2016 на посаді заступника директора з слухової роботи та період роботи з 15.08.1994 по 01.11.1995 за сумісництвом на посаді вихователя та вчителя не зараховано до спеціального стажу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що посада заступника директора з слухової роботи не передбачена у переліку посад для загальноосвітніх навчальних закладів військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а тому підстави для зарахування періоду роботи позивача на вказаній посаді відсутні. Так само не має законних підстав для зарахування періоду роботи позивача за сумісництвом на посадах вчителя і вихователя, адже право на пенсію за вислугу років визначається за основним місцем роботи.

Проте суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції з огляду на приписи чинного законодавства та встановлені обставини справи.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Згідно з записами, що містяться у трудовій книжці ОСОБА_1, позивач у період з 20.09.1989 по 25.08.1992 працювала на посаді керівника гуртка в середній школі № 83, з 26.08.1992 по 25.07.1994 вчителем початкових класів в середній школі № 83, з 26.07.1994 по 31.10.1995 прибиральницею, при цьому у період з 15.08.1994 по 31.08.1995 працювала на посаді вихователя та вчителя за сумісництвом в Дніпропетровській спеціальній школі-інтернаті для слабочуючих дітей, з 01.09.1995 переведена на посаду вчителя, з 01.09.2000 переведена на посаду вчителя індивідуальної роботи з розвитку слухового сприймання, з 01.09.2011 переведена на посаду інструктора з слухової роботи, у період з 01.09.2012 по 01.02.2016 працювала на посаді заступника директора зі слухової роботи в комунальному закладі освіти «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний ресурсно-методичний центр колекційної роботи та інклюзивного навчання» Дніпропетровської обласної ради.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, що період роботи ОСОБА_1 з 15.08.1994 по 31.08.1995 на посаді вихователя та вчителя за сумісництвом в Дніпропетровській спеціальній школі-інтернаті для слабочуючих дітей не зараховано відповідачем до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу законів про працю України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,- за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 56 цього Закону встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спеціальний трудовий стаж це період роботи особи в певних умовах праці чи на посадах, який дає право на призначення пільгового пенсійного забезпечення, при цьому закон не містить жодних застережень щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, адже таке право гарантується особі за виконання спеціального виду роботи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року за № 78, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Вказана обставина підтверджує доводи апелянта, що період роботи на посаді вчителя за сумісництвом також зараховується до спеціального стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії.

При цьому ані відповідачем, ані судом першої інстанції не наведено нормативно-правовий акт, який покладено в основу висновків, що до спеціального стажу особи зараховується лише період праці за основним місцем роботи.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу до спеціального стажу не зараховано періоди роботи з 01.09.2011 на посаді інструктора з слухової роботи, з 01.09.2012 по 01.02.2016 на посаді заступника директора зі слухової роботи в комунальному закладі освіти «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний ресурсно-методичний центр колекційної роботи та інклюзивного навчання» Дніпропетровської обласної ради.

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких, зокрема, віднесено наступні посади: директор, завідувач, завідувач філією, заступник завідувача філією з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, начальник вищого навчального закладу I та II рівня акредитації, професійно-технічного навчального закладу, загальноосвітнього навчального закладу, навчального закладу для громадян, які потребують соціальної допомоги та реабілітації, дошкільного навчального закладу, позашкільного навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), навчально-методичної, методичної, науково-методичної установи, навчального закладу післядипломної освіти, приймальника-розподільника для дітей органу Національної поліції, притулку для дітей, центру соціально-психологічної реабілітації дітей, психолого-медико-педагогічної консультації, навчально-виробничого (міжшкільного) комбінату (центру), школи-дитячого садка, інших навчально-виховних комплексів (об'єднань); їх заступники з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи; заступники директора з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи центрів професійної, медичної, фізичної та соціальної реабілітації інвалідів; ранньої реабілітації дітей-інвалідів.

Так, згідно з посадовою інструкцією заступника директора з слухової роботи КЗО «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний ресурсно-методичний центр колекційної роботи та інклюзивного навчання» Дніпропетровської обласної ради, особа, яка займає вказану посаду, здійснює, зокрема: методичне керівництво роботою слухового кабінету в закладі; бере участь у підборі та розстановці педагогічних кадрів, організовує підвищення кваліфікації і професійної майстерності, здійснює систематичний контроль за якістю навчання та виховного процесів, участь у підготовці та проведенні атестації педагогічних працівників тощо.

Таким чином, посада заступника директора з слухової роботи фактично передбачає виконання особою навчально-методичної та методичної роботи, що свідчить про поширення дії Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників на вказану посаду та протиправність дій відповідача щодо не зарахування періоду її зайняття позивачем до спеціального стажу, адже, за висновком суду, вирішальним питанням є саме характер виконуваної роботи.

Також необґрунтованими є висновки УПФУ та суду щодо неможливості зарахування до спеціального стажу роботи на посаді інструктора з слухової роботи, оскільки остання не передбачена Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000, адже, як вже було зазначено вище, при вирішенні спірного питання має бути взято до уваги не тільки назва посади, а й характер виконуваної роботи.

З огляду на викладене та враховуючи, що до 1 січня 2016 року ОСОБА_1 мала вислугу років на відповідних посадах більше 26 років, остання має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення 55 років.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року в адміністративній справі № 201/472/17 скасувати.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, оформлене протоколом № 4682 від 21.11.2016, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25 жовтня 2016 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 16 травня 2017 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова