Справа № 404/1653/17
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1653/17
Номер провадження 2-а/404/272/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Галагана О.В.,

при секретарі - Туровській О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону УПП у м. Кропивницький лейтенанта поліції Перехрест Дмитра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого, просив:

- визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону УПП у м. Кропивницький лейтенанта поліції Перехреста Дмитра Сергійовича щодо зупинки транспортного засобу за порушення ПДР України п.п.1.3, 2.3 б, 2 г (д), так як не було доведено факт скоєння правопорушення;

- скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону УПП у м. Кропивницький лейтенанта поліції Перехреста Дмитра Сергійовича АР №329826 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що на пішохідному переході транспортні засоби патрульного та позивача розташувались один навпроти одного. Відповідач помітив, як ОСОБА_1 приклав до вуха предмет схожий на телефон, тому водію був поданий звуковий сигнал для припинення правопорушення, проте той проігнорував та продовжив рух розмовляючи по мобільному телефону. За таких підстав, було прийнято рішення зупинити транспортний засіб позивача.

Крім цього, інспектор Перехрест Д.В. вказав, що патрульний автомобіль обладнаний відео реєстратором, проте із-за бліків на лобовому склі транспортного засобу позивача його розмову по телефону не можливо побачити, та оскільки інспектор таке порушення бачив на власні очі, він не міг його лишити безкарним.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2017року відповідачем по справібуло складено постанову про адміністративне правопорушення серії АР №329826, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., а саме за те, що він 06.03.2017 року о 12-51 год., керуючи транспортним засобом «Nissn X-Trail» державний номер НОМЕР_1 в м. Кропивницький на перехресті вул. Верхня Пермська та пр. Фортечний користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руці, а саме розмовляючи по телефону, чим порушив п.п.1.3, 2.3 б, 2 г (д).

Для забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

При винесенні оскаржуваної постанови інспектор не врахував приписи частин 1-3 ст.7 КУпАП щодо здійснення розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого суб'єкта оскарження) покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, на виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов'язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Дотримуючись умов ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи. Будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на його користь. Оскаржуваний документ винесено з істотним порушенням запровадженої процедури, ігноруванням права особи на захист.

Відповідно до п.п. 2.9 водієві забороняється: д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Так, Позивач, як під час винесення постанови, так і в поясненнях наданих в судовому засіданні вказував, що під час руху транспортного засобу він не користувався мобільним телефоном.

Проте, ці пояснення не були взяті до уваги інспектором під час винесення постанови.

З оглянутої відео-фіксації, що надана відповідачем не вбачається наявність інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не зафіксовано того, що позивач керуючи транспортним засобом дійсно користувався мобільним телефоном. Тобто постанова інспектора ґрунтується на припущеннях і не підтверджена жодними доказами.

Щодо питання складення працівником поліції постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, то суд зазначає наступне.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими законом особами розглядати про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення визначені ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП. Розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті ст. 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

В силу положень ст. 254, 258 КУпАП, ст. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі .

Тому суд не вбачає протиправності дій відповідача щодо розгляду адміністративного правопорушення на місці вчинення правопорушення.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст. 71, 72, 158, 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону УПП у м. Кропивницький лейтенанта поліції Перехрест Дмитра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону УПП у м. Кропивницький лейтенанта поліції Перехрест Дмитра Сергійовича по справі про адміністративне правопорушення серії АР №329826 від 06.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Галаган