Справа № 804/5835/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 р. Справа № 804/5835/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Бузякова М.Р.,
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Чорметремонт»
до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім приписів податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту березня 2016 року суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентом ТОВ «КСМ Торг» в ході здійснення реальної господарської операції за договором купівлі-продажу. Придбаний товар у ТОВ «КСМ Торг» позивачем у подальшому частково реалізовано контрагентам покупцям. Реальність вказаних господарських операцій посвідчується відповідними первинними документами, які в повному обсязі були надані контролюючому органу. При цьому, правочини, укладені з ТОВ «КСМ Торг» та контрагентами покупцями, недійсними в судовому порядку не визнавалися. Посилання контролюючого органу на те, що ТОВ «КСМ Торг» не має необхідних трудових ресурсів та основних фондів для здійснення господарської діяльності, а також на не підтвердження ланцюгу постачання реалізованого позивачу товару, через що неможливо прослідкувати його рух від постачальників до ТОВ «КСМ Торг», а в подальшому до позивача, не спростовують факту реальності господарської операції ТОВ «ТД Чорметремонт» з цим субєктом господарювання, оскільки, навіть якщо контрагент позивача і допускав будь-які порушення податкового законодавства, то позивач, як платник податків, не несе жодної відповідальності за порушення іншими платниками податків законодавчих вимог, а, отже, не може бути позбавлений права на формування податкового кредиту, тим більше, що чинне податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів, відсутності у них кваліфікованого персоналу, основних фондів тощо. Також, не є підставою для визнання господарської операції між позивачем та ТОВ «КСМ Торг» нереальною висновки акту перевірки, щодо наявних недоліків у документах (товарно-транспортні накладні та видаткові накладні), оскільки у разі підтвердження дійсного виконання операції недоліки правореалізуючих документів є порушенням порядку заповнення цих документів, допущених постачальником, а відтак такі недоліки не можуть слугувати перешкодою для реалізації платником законного права на податковий кредит.
У судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача не підтверджено реальність здійснення ним господарських операцій з ТОВ «КСМ Торг» щодо придбання товару, та, як наслідок, не підтверджено реалізацію придбаного у ТОВ «КСМ Торг» товару контрагентам покупцям ТОВ «ТД Чорметремонт». Так, в ході перевірки встановлено відсутність обєктів оподаткування податком на додану вартість та неможливість реального здійснення платником податків операцій з вказаними контрагентами у березні 2016 року. Підтвердженням наведеного є податкова інформація, отримана від ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідно до якої у ТОВ «КСМ Торг» рахується один працівник (директор) та відсутні основні фонди, а за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних неможливо прослідкувати рух товару, придбаного ТОВ «КСМ Торг» у контрагентів продавців, який в подальшому було реалізовано позивачу. За таких обставин, господарські операції ТОВ «КСМ Торг» полягають у мінімізації податку на додану вартість, у факті підміни номенклатури товарів, тобто невідповідності входу-виходу товару, походження якого невідомо та неможливо прослідкувати за допомогою даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкової декларації з ПДВ. При цьому, надані до перевірки товарно-транспортні накладні (далі ТТН) та видаткові накладні оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в ТТН відсутні будь-які відомості щодо вантажно-розвантажувальних робіт, а у видаткових накладних відсутні обовязкові реквізити: ПІБ та посада отримувача товарів, посада особи від постачальника, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, що не дає змоги ідентифікувати осіб, які підписували ці видаткові накладні. Таким чином, ТОВ «КСМ Торг» проведено транзитні фінансові потоки, спрямовані на здійснення операції щодо надання податкової вигоди позивачу, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, яка не має реального товарного характеру.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
За результатами означеної перевірки складено акт №435/04-67-14-00/30540303 від 12.08.2016р., яким встановлено:
- відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ ТД «Чорметремонт» операцій по ланцюгу постачання з постачальниками ТОВ «КСМ Торг» у березні 2016 року на суму ПДВ 183772,00грн.;
- нереальність здійснення господарських відносин з ТОВ ТД «Чорметремонт», а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та не можливість реального здійснення ТОВ ТД «Чорметремонт» операцій по ланцюгу постачання з постачальниками ТОВ «КСМ Торг» на суму ПДВ 183771,00грн. - ТОВ «КСМ Торг» - контрагенти покупці згідно додатку 1 на суму ПДВ 163117,00грн.;
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Як свідчать матеріали справи, між ТОВ ТД «Чорметремонт» (покупець) та ТОВ «КСМ Торг» (продавець) було укладено договір купівлі продажу від 11.01.2016р. №1/16 КСМ, згідного з умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупця товар (запасні частини до транспортних засобів), а покупець зобовязується прийняти і сплатити його на умовах даного договору.
Відповідно до п.2.1 договору умови поставки: FCA (ІНКОТЕРМС 2000): склад продавця: м. Дніпропетровськ.
Згідно з п.4.3 договору оплата товару здійснюється покупцем на підставі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом переказу безготівкових грошових коштів на поточний рахунок продавця або шляхом внесення наявних грошових коштів в касу продавця протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання товару.
Означена господарська операція з купівлі-продажу підтверджуються вищевказаним договором, податковими та видатковими накладними.
Податкові накладні оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», що відповідачем не заперечується, та були відображені відповідно до приписів п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, а суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту березня 2016 року та відображені в даних Додатку 5 до податкової декларації позивача з податку на додану вартість за цей період.
На підтвердження факту транспортування товару від ТОВ «КСМ Торг» позивачем надано ТТН.
Судом також встановлено, що оплата за отриманий від ТОВ «КСМ Торг» позивачем була здійснена в безготівковий формі, що підтверджується платіжними дорученнями.
У подальшому придбаний у ТОВ «КСМ Торг» товар був частково реалізований контрагентам-покупцям, що підтверджується наданими до перевірки та до суду документами, зокрема, договорами, видатковими та податковими накладними.
При цьому, судом встановлено, що позивач здійснював поставку товару своїм контрагентам покупцям через транспортне агентство ТОВ «Нова пошта», що підтверджується актами виконаних робіт.
Решта отриманого товару від ТОВ «КСМ Торг», який не було реалізовано позивачем, рахується як залишок згідно з оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 «Товари на складі».
Таким чином, факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та ТОВ «КСМ Торг» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи та які відображають зміст та обсяг цих господарської операції, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у звязку із здійсненням оплати за отриманий товар.
Наявність незначних недоліків первинних документів, як-то відсутність в ТТН будь-якої інформації стосовно вантажно-розвантажувальних операцій та відсутність в видаткових накладних П.І.Б. та посад отримувачів товару, посад осіб від постачальників, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, є обставинами, які самі по собі не позбавляють правового значення виданих контрагентами підприємства первинних документів, що виключає відповідальність платника податків. У разі підтвердження дійсного виконання операції недоліки правореалізуючих документів є порушенням порядку заповнення цих документів, допущених постачальником, а відтак такі недоліки не можуть слугувати перешкодою для реалізації платником законного права на податковий кредит відповідного звітного періоду. Тим більше, що податкові накладні, на підставі яких сформовано податковий кредит, та інші первинні документи за правочином з ТОВ «КСМ Торг» складені з дотримання обовязкових вимог до первинних документів, встановлених ст.201 Податквого кодексу України та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Крім того, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортних накладних, оскільки факт відсутності у підприємства товарно-транспортних накладних на поставлений товар або наявність в таких накладних певних недоліків при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не є безумовною підставою, яка позбавляє підприємство права формування податкового кредиту.
Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від « 14» жовтня 1997 року, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
При цьому Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., не встановлюються правила податкового обліку, а лише встановлюються права, обовязки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). Документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, ТТН та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку.
Відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення, обумовленого договорами, не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв'язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або за інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Зміст укладених позивачем з ТОВ «КСМ Торг» та контрагентами покупцями договорів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Навіть у разі якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані товари і послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.
При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обовязку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.
Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».
Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Згідно зі ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.
Також, суд вважає безпідставними висновки відповідача щодо неправомірності віднесення до складу податкового кредиту березня 2016 року суми податку на додану вартість у розмірі 163117,00грн. за здійсненими господарськими операціями щодо реалізації придбаного у ТОВ «КСМ Торг» товару контрагентам покупцям, оскільки, як вже раніше зазначалося, єдиною підставою для визнання цих господарських операцій нереальними стали висновку контролюючого органу щодо безтоварності господарської операції між позивачем та ТОВ «КСМ Торг».
При цьому, суд зазначає, що окремо відповідачем не було досліджено реальність господарських операцій позивача щодо реалізації придбаного у ТОВ «КСМ Торг» товару контрагентам покупцям та означене питання не було предметом перевірки відповідно до акту №435/04-67-14-00/30540303 від 12.08.2016р.
Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що на підставі ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5555,45грн., понесені позивачем, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Чорметремонт» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_3