Справа № 820/1117/17
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 травня 2017 р. № 820/1117/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Зінченко А.В.,

При секретарі - Алавердян Е.А.

За участі сторін:

Представника позивача - ОСОБА_1

Представника відповідача - Маслоша С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення одноразової грошової допомоги та середнього заробітку за час затримки, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд: стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 не нараховану йому частину одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 43799 грн. 04 коп.; стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області привести у відповідність до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 нарахування та виплату ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача є протиправними, у зв'язку із чим порушують його права та законні інтереси.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував , просив суд у задоволенні позову відмовити .

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 15.08.1998 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 по 31.12.2016 - в Національній поліції на посаді інспектора Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (м. Харків) у спеціальному званні "капітан поліції". Наказом ГУНП в Харківській області від 30.12.2016 № 598 о/с його звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 31.12.2016.

Суд вказує, що відповідно до ст. 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно ст. 9 вказаного закону у разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем- жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. У відповідності до п. 23 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно розрахункового листа УФЗБО ГУНП в Харківській області в грудні 2016 року грошове забезпечення ОСОБА_3 було нараховане в розмірі 11973 грн. 34 коп., до якого увійшли посадовий оклад у розмірі 2400 грн., оклад за спеціальним званням у розмірі 1800 грн., надбавка за стаж служби в поліції в розмірі 1470 грн. та премія в розмірі 6303 грн. 34 коп. Відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 30.12.2016 № 598 о/с вислуга років для виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби складає 18 років 04 місяці 15 днів. Таким чином розмір вказаної грошової допомоги повинен складати: 11973,34x18x50%, тобто 107760 грн. 06 коп. В той же час згідно листа УФЗБО ГУНП в Харківській області від 27.02.2017 № 29/1 одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_3 була нарахована у розмірі 63961 грн. 02 коп.

Але документального підтвердження, яким чином і на підставі чого було зроблено розрахунок в цьому розмірі відповідачем до суду надано не було.

Виходячи з викладеного вбачається, що розмір нарахованої ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги при звільненні на 43799 грн. 04 коп. менший від належного.

Крім того, згідно вказаного вище листа УФЗБО одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_3 була виплачена 20.02.2017року.

Твердження позивача, що відповідачем було порушено вимоги ст. 116 КЗпП України, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться у день звільнення є хибним з огляду на наступне.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд зазначає, що дана одноразова допомога не є складовою грошового забезпечення поліцейського, а тому положення ст.ст. 116, 117 КЗпП на нанеї не розповсюджується.

Також суд вказує, що відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням. Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» особам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи- у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням.

Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Проте, як встановлено судом, в порушення вказаних вище нормативно-правових актів виплата вищевказаної грошової допомоги ОСОБА_3 не здійснюється.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що 22.02.2017 року позивач звернувся із заявою на ім'я начальника ГУНП в Харківській області про здійснення йому виплати щомісячної грошової допомоги як особі, звільненій зі служби у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей". Однак замість призначення цієї допомоги йому було запропоновано подати документи, подання яких, на думку суду, не передбачено чинним законодавством.

Проаналазувавши наведене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 не нараховану йому частину одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 43799 грн. 04 коп. та в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Харківській області привести у відповідність до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 нарахування та виплату ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 10 постанови КМУ № 393-1991 р., то суд зазначає, що вказана допомога є одноразовою грошовою виплатою, не є складовою грошового забезпечення, яке позивач отримував під час проходження служби в поліції, а тому ст.ст. 116 та 117 КЗпП не поширюються на правовідносини щодо її невиплати саме у день звільнення.

Суд вказує, що вказане кореспондується з постановою Верховного Суду України від 20.01.2015 року(справа № 21-556а14).

Тому, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача частково правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 71, 94, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення одноразової грошової допомоги та середнього заробітку за час затримки, зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 не нараховану йому частину одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 43799 (сорок три тисячі сімсот дев'яносто дев'ять) грн. 04 коп.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області привести у відповідність до ст. 102 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 нарахування та виплату ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 426 (чотириста двадцять шість) грн. 67 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена 16 травня 2017 року.

Суддя А.В. Зінченко