Справа № 818/9/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 травня 2017 року м. Київ К/800/9655/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 4 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 29 березня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення наявних у ній недоліків - 10 днів з моменту отримання зазначеної ухвали.

У строк, наданий судом, недоліки касаційної скарги усунуто.

3 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати бездіяльність відповідача протиправною; зобов'язати відповідача змінити формулювання висновків у Акті форми Н-5 від 27 жовтня 2015 року розслідування нещасного випадку, що стався 16 лютого 2015 року та в Акті № 9/1786 про нещасний випадок форми Н-1 від 30 жовтня 2015 року; зобов'язати відповідача змінити формулювання висновків службового розслідування, зазначивши, що смерть інспектора - чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Романському міському відділу ОСОБА_2, вважати такою, що сталася в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; та зобов'язати відповідача у визначеному статтею 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707, подати до Міністерства внутрішніх справ України всі передбачені цим Положенням документи та висновок щодо виплати грошової допомоги.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 4 січня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2017 року, позовну заяву залишено без розгляду на підставі статей 99, 100, 155 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Залишаючи позовні вимоги без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду, оскільки про оскаржувані Акти розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 27 жовтня 2015 року та нещасний випадок форми Н-1 від 30 жовтня 2015 року позивачу було відомо ще у травні 2016 року під час розгляду іншої справи № 585/2058/16-а у Роменському міськрайонному суді Сумської області.

Так, суди виходили з того, що ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2016 року у справі №585/2058/16-а позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення одноразової допомоги за загиблого сина повернуто позивачу у зв'язку із не підсудністю Роменському міськрайонному суду.

Крім того, суди виходили із безпідставності посилань позивача на те, що про порушення своїх прав вона дізналась лише з листа відповідача від 28 листопада 2016 року №12/14-563, оскільки як вбачається із даного листа, відповідачем на попередні звернення позивача вже надавались вичерпні відповіді.

Також суди виходили з того, що будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду та клопотання про поновлення цього строку позивачем не надано. Жодних документально підтверджених, поважних та об'єктивних причин пропуску строку звернення до суду позивачем з вказаним позовом матеріали адміністративної справи не містять.

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що строк звернення до суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, нею не пропущено, оскільки про порушення своїх прав вона дізналась лише з відповіді - відмови відповідача від 28 листопада 2016 року про зміну формулювання висновків у Актах розслідування нещасного випадку.

Проте із вказаними доводами позивача погодитись не можна з огляду на те, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суд після одержання позовної заяви з'ясовує чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду ґрунтуються на повно та всебічно з'ясованих обставинах справи, оскільки судом встановлено, що передбачений статтею 99 цього Кодексу строк звернення до суду позивачем пропущено, поважних причин його пропуску не наведено, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 4 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець