Справа № 821/2210/16
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р. Справа № 821/2210/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Херсонській області на Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Глобал-Инвест до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.12.2016р. № НОМЕР_1.

Головне управління ДФС у Херсонській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 19 січня 2017 року по справі № 821/2210/16 та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення від 15.12.2016р. № НОМЕР_1 складане на підставі висновків акта документальної планової виїзної перевірки позивача від 24.11.2016 № 137/21-22-14-01/33725695 (далі акт перевірки).

В означеному акті встановлено, що в порушення п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України позивач не подав звітність з ПДВ за спеціальним режимом оподаткування за січень 2014 року та за січень-березень 2015 року, а також податкову звітність з ПДВ, за якою проводяться розрахунки з бюджетом за січень-березень 2015 року.

Позивачем надано електронні квитанції щодо надання податкової звітності з ПДВ за січень 2014 року та січень-березень 2015 року по спеціальній та загальним деклараціям. Згідно квитанцій податкова звітність з ПДВ була прийнята єдиним вікном подання електронної звітності. Документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України та до районного рівня ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області. За наданими примірниками податкової звітності позивач при складанні та поданні звітності визначив отримувача звітності ДПІ у м. Херсоні.

Відповідач зазначив, що позивач під час складання податкової звітності з ПДВ за січень 2014 року та за січень-березень 2015 року порушив вимоги Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966, а саме вказав невірне найменування контролюючого органу, до якого подається звітність. Про невизнання податкової звітності, у звязку з порушенням порядку її складання, позивачеві було направлено лист від 12.05.2015 № 5160/21-03-15-01-14. Однак, копію цього листа та докази його направлення платникові податку відповідачем суду не надано.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.12.2016р. № НОМЕР_1. Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п. 46.5 ст. 46 ПК України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація серед обовязкових реквізитів повинна містити найменування контролюючого органу, до якого подається звітність.

За змістом п. 48.7 ст. 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, у тому числі п. 48.3, не вважається податковою декларацією.

Згідно з п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв'язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв'язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Відповідно до п. 49.9 ст. 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За пп. 49.9 п. 49.9.2 ст.49 ПК України за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Положення п. 49.11 ст. 49 ПК України передбачають, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: 49.11.1. у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; 49.11.2. у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Згідно з п. 49.15 ст. 49 ПК України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем про порушення в частині складання звітності з ПДВ за січень 2014 року та за січень-березень 2015 року складено службову записку від 12.05.2015 №1680/21-03-15-01-15, яка містить посилання на лист від 12.05.2015 № 5160/10/21-03-15-01-14 про невизнання податкової звітності.

Разом з тим, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції апелянтом не надано листа від 12.05.2015 № 5160/10/21-03-15-01-14 про невизнання податкової звітності, а також доказів його направлення та отримання позивачем. Означене також зазначено у листі ТОВ „Глобал-Инвест від 25.12.2015 № 25/12.

Отже, судом встановлено, що позивач направив засобами електронного звязку, а відповідач фактично отримав від позивача звітність з ПДВ за січень 2014 року та за січень-березень 2015 року, як того вимагають положення п. 49.3 ст. 49 ПК України.

Висновки про можливі порушення позивачем приписів Податкового кодексу України в частині заповнення обовязкових реквізитів податкової звітності відповідач зробив з порушенням вимог ст.ст. 48 49 ПК України, без направлення (вручення) платнику податків повідомлення про виявлені порушення та невизнання податкової звітності.

Крім того, слід зазначити, що відмова податкового органу від прийняття податкової звітності із причини неправильного зазначення в декларації найменування податкового органу може мати місце при надісланні чи зазначенні в декларації не того органу, який контролює звітуючого платника податків.

В даній справі судом встановлено, що в результаті реорганізації податкових органів, відповідач змінив своє найменування і цю обставину неправомірно використав як підставу для неприйняття податкової звітності позивача. На думку суду, відповідач зобов'язаний був повідомити всіх платників податків, які йому підконтрольні, щодо зміни свого найменування з метою правильного відображення в податковій звітності. Зазначення попереднього найменування податкового органу у податковій звітності, суд не вважає порушенням вище вказаних вимог ПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що положення п. 49.11 ст. 49 ПК України за своїм змістом передбачають наявність окремого рішення (повідомлення) контролюючого органу по кожному випадку відмови у прийнятті податкової звітності платника податків, у разі виявлення контролюючим органом порушень щодо її складання (оформлення). Про наявність такого рішення платник податків має бути повідомлений у спосіб, визначений ПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Глобал-Инвест про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги майже один в один дублюють заперечення на позов (а.с. 144) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року по справі № 821/2210/16, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3