Справа № 448/568/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/568/17
Провадження № 2-а/448/63/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.05.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі Романченко І.А.,

за участю представника позивача Махлай Т.М.,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача 11.05.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 - відповідача у справі 09.05.2017року о 09 год. 00 хв. було передано з Республіки Польща на територію України в пункті пропуску «Смільниця», що на території Старосамбірського району Львівської області, на підставі Угоди про реадмісію осіб, за те, що останній 08.05.2017року здійснив незаконний перетин державного кордону України з України до Республіки Польща поза пунктом пропуску на напрямку 408-409 прикордонного знаку.

Зазначає, що за результатами з'ясування обставин даного правопорушення було встановлено, що відповідач потрапив на територію України законним шляхом. Однак, знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Стверджує, що підставами вважати, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від самостійного виїзду за межі України і спробує повторно незаконно перетнути ДКУ є: небажання самостійно повертатись на Батьківщину; невиконання рішення начальника Мостиського прикордонного загону про примусове повернення від 07.04.2017року; відсутність законних підстав, які дають право перебувати на території України; відсутність на території України родинних зв'язків, відкритий намір потрапити в країни Західної Європи незаконним шляхом.

З огляду на вищенаведене, просить суд примусово видворити відповідача за межі території України та затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, подав до суду клопотання, в якому просить затримати відповідача та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та щодо його примусового видворення до Російської Федерації в Чеченську Республіку. Пояснив, що здійснив незаконний перетин державного кордону України до Республіки Польща з метою подальшого слідування до Австрії, де у нього проживає мама, дружина та четверо дітей, яких він давно не бачив, та в подальшому мав намір продовжити дозвіл на перебування в цій країні. Крім того, відповідач в судовому засіданні заявив, що хоче подати до відповідних державних органів України заяву про визнання біженцем та отримати на території Україні статус біженця.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволення частково з огляду на наступне.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Відповідно до положень ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи щодо: примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню за межі України; затримання іноземців та осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.183-7 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, чеченець, уродженець м.Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації - відповідач у справі, потрапив на територію України законним шляхом, потягом сполучення «Мінськ-Київ».

06.04.2017року відповідач ОСОБА_2 о 12.00 год. був затриманий в районі 388 прикордонного знаку на відстані 1800 метрів від лінії державного кордону України в районі с.Тиха на території Старосамбірського району Львівської області, за пробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску з України в Республіку Польща, чим порушив ст.9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.04.2017року відповідача за вищевказане діяння визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 гривень.

Цього ж дня, а саме 07.04.2017року згідно з вимогами ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" начальником Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 21.04.2017 року.

Однак, вказане рішення про примусове повернення за межі України відповідачем самостійно у визначений строк виконано не було.

Більше того, в подальшому, 09.05.2017 року відповідач ОСОБА_2 о 09.00 год. в пункті пропуску «Смільниця-Кросценко» був переданий представниками прикордонної варти РП, у зв'язку із тим, що 08.05.2017року о 12.00 год. був затриманий представниками прикордонної варти РП в населеному пункті Кросценко РП на напрямку 408-409 прикордонного знаку за незаконний перетин державного кордону з України до Республіки Польща, поза пунктом пропуску, чим своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.05.2017року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 гривень.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.04.2017року; копією рішення про примусове повернення відповідача за межі України від 07.04.2017року; копією протоколу про адміністративне затримання від 09.05.2017 року; копією письмових пояснень відповідача ОСОБА_2 від 09.05.2017року; копією акту прийому-передачі особи від 09.05.2017року; копією рапорту старшого зміни прикордонних нарядів ВПС «Смільниця» ОСОБА_6 від 09.05.2017року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 09.05.2017року; копією постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.05.2017року та іншими матеріалами справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявив, що має намір звернутися до відповідних державних органів України із заявою про визнання біженцем та отримати на території Україні статус біженця.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Разом із цим, згідно з ч.8 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» містить пряму заборону вислання або примусового повернення біженця чи особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, до країни, з якої вони прибули та де їх життю або свободі загрожує небезпека.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно ч.4 цієї статті особа, зазначена в частині другій цієї статті, не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така особа не несе відповідальності за порушення правил перебування в Україні, якщо вона перебуває на території України протягом часу, необхідного для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

За таких обставин, враховуючи, що на момент розгляду даної адміністративної справи залишається не вирішеним питання щодо звернення відповідача із заявою про надання йому статусу біженця, і беручи до уваги те, що до вирішення питання про надання або відмову в наданні статусу біженця відповідач не може бути примусово видворений, суд вважає, що адміністративний позов в частині примусового видворення відповідача за межі України є передчасним, а тому в задоволенні цієї частині позову слід відмовити.

Тим не менше, частиною 2 ст.183-7 КАС України передбачено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень, зокрема, затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Згідно ч. 7 ст.183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Виходячи із наведених положень закону та враховуючи встановлені судом обставини справи про те, що відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та двічі намагався незаконно поза пунктом пропуску перетнути державний кордон України з Республікою Польща, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, також враховуючи невиконання відповідачем в добровільному порядку рішення компетентного органу про примусове повернення за межі території України, беручи до уваги відсутність у відповідача постійного місця проживання та законного джерела існування на території України, близьких родичів, дозволу на працевлаштування тощо, суд вважає за необхідне затримати відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, до прийняття рішення за його заявою про визнання біженцем на строк визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 256 КАС України дану постанову, як вважає суд слід звернути до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26, 30, 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 - 163, 183-7, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його ідентифікації та до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем на строк визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду (м. Львів, вул. Саксаганського, 13) через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Б.Білоус

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус