Справа № 206/25/17(2-а/206/19/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 рокусправа № 206/25/17(2-а/206/19/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 у справі №206/25/17 (2а/206/19/17) за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, треті особи: ОСОБА_3, орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови в перерахунку пенсії по втраті годувальника, зобовязання здійснити перерахунок та виплатити пенсію по втраті годувальника, -

в с т а н о в и в :

04 січня 2017 року ОСОБА_1 в інтересах своєї доньки ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі №121 від 15.12.2016 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-136 вих16 від 01.04.2016 року про заробітну плату відповідно до приписів ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), у розмірі 60% від заробітної плати за відповідною посадою ОСОБА_4; зобовязати Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити, починаючи з 01.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 відповідно до приписів ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» ( в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-136 вих№16 від 01.04.2016 року у розмірі 60% від заробітної плати за відповідною посадою ОСОБА_4, з урахуванням проведених виплат.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 визнана обмежено дієздатною та в її інтересах діє батько ОСОБА_1, їй було призначено пенсію по втраті годувальника після смерті матері ОСОБА_4, яка отримувала пенсію на підставі ЗУ «Про прокуратуру». В редакції Закону чинного на час призначення пенсії померлої в 2006 році ОСОБА_4 призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих органів. ОСОБА_1 в інтересах обмежено дієздатної доньки ОСОБА_3 звернувся до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі за перерахунком пенсії по втраті годувальника у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних працівників органів прокуратури. Однак, відповідач відмовив йому у проведенні перерахунку пенсії доньки посилаючись на п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначають відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата. Позивач вважає відмову пенсійного органу в перерахунку пенсії доньки по втраті годувальника протиправною, оскільки відсутність правового регулювання умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є підставою для позбавлення особи права на проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника, крім того, з урахуванням принципу незворотності дії закону в часі до спірних відносин підлягає застосуванню Закон в редакції чинній на час призначення пенсії.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірним і скасовано рішення комісії згідно протоколу №121 від 15.12.2016 року Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника: зобовязано Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити з 01 грудня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 у розмірі 60% заробітної плати за відповідною посадою працівника органів прокуратури ОСОБА_4, з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на час звернення позивача в інтересах доньки за перерахунком пенсії по втраті годувальника на підставі ч. 17 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001, яка діяла станом на 2007 рік ), зазначена норма втратила чинність. Крім того, на час звернення позивача за перерахунком пенсії та станом на час розгляду справи судом КМУ не визначений порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури, відтак, на думку відповідача, відсутніми є підстави для проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2006 року обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_3 та призначено піклувальником її батька ОСОБА_1.

ОСОБА_3 є інвалідом дитинства ІІ групи та перебувала на утриманні метрі ОСОБА_5, яка померла 05.09.2006 року. З 2007 року ОСОБА_3 було призначено пенсію по втраті годувальника після смерті її матері ОСОБА_6 у розмірі 60% від заробітку померлої матері, яка отримувала пенсію відповідно до ЗУ «Про прокуратуру».

У звязку з черговим підвищенням розміру заробітної плати працівників відповідних категорій прокурорсько-слідчих органів ОСОБА_1 діючи в інтересах своєї доньки звернувся до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до ч. 17 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції Закону від 12.07.2001 року.

Рішенням Комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням та перерахунок пенсії, оформленим витягом із Протоколу №121 від 15.12.2016 року відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії аза вислугу років із 60% від заробітної плати згідно довідки про заробітну плату від 01.04.2016 року вих..16 відповідно до ЗУ «Про прокуратуру».

Не погоджуючись з правомірністю прийнятого відповідачем рішення ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції з посиланням на рішення Конституційного Суду України, виходив з того, що розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено крім випадків визначених Конституцією, відтак і пенсію ОСОБА_3 яка має становити не менш як 60% відсотків від заробітку відповідної категорії працівників прокуратури підлягає перерахунку на підставі наданої для перерахункуи довідки прокуратури Дніпропетровської області про розмір заробітної плати від 01.04.2016 року.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 16 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що Членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії) передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 76-VІІІ) положення частини вісімнадцятої Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції:

"Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Згідно пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» №1697- VII, набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон № 1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Чинним законодавством України не передбачено підстав, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, що втратили чинність. У ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, а відтак неможливим є і застосування норми права, яка втратила чинність, зокрема й для цілей перерахунку пенсії.

Слід зазначити, що засобом забезпечення верховенства Конституції України є діяльність Конституційного Суду України щодо вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційності) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Ця діяльність здійснюється Конституційним Судом України на підставі частини першої статті 150 Конституції України, а також пункту 1 статті 13 Закону України Про Конституційний Суд України.

Закони № 76-VII, № 213-VIIІ та № 1697-VII в установленому порядку не були визнані неконституційними, вони є чинними, а тому підлягають застосуванню.

В свою чергу, Закон № 1697-VII не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів працівникам прокуратури, не ґрунтується на нормах діючого закону, чим порушено принцип законності, закріплений статтею 9 КАС України.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року (набрала чинності з 01.12.2015 року), та на час звернення позивача в інтересах доньки до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність, а тому у відповідача були відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії по втраті годувальника на підставі підвищення заробітної плати відповідних категорій працівників в силу Закону.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за своєю правовою природою право на перерахунок пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати працівників за відповідною посадою є разовою формою підвищення грошової винагороди (пенсії) особам, які звільнені зі служби на пенсію або деяким іншим особам. Вона може бути здійснена з метою забезпечення відповідності розміру пенсії особи порівняно із заробітною платою працюючих на відповідних посадах осіб, з метою стимулювання до довгострокового виконання особами професійних обов'язків до виходу на пенсію. В свою чергу, право на перерахунок пенсії не належить до таких соціально-правових гарантій працівників органів прокуратури, як заробітна плата, спеціальні умови праці, пенсія, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення та не має постійного характеру, безпосередньо не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю та виникає лише після звільнення на пенсію.

Відтак, виключення законодавцем статті, що передбачала право на перерахунок пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних працівників органів прокуратури не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обовязку держави для здійснення перерахунку пенсії без правових на те підстав.

При цьому, суд зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_3 відповідає вимогам Конституції та Законам України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року у справі №206/25/17-а (2а/206/19/17) скасувати та прийняти нову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова