Справа № 806/243/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"16" травня 2017 р. Справа № 806/243/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльність, скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними бездіяльність (дії) Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду по справі №806/1804/16 від 26.10.2016 р.; скасувати рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 18.01.2017р. про повернення виконавчого листа, як неправомірне та безпідставне; зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись до прокуратури щодо ознак злочину за статтею 382 КК України - невиконання судового рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.03.2017р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову. Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України свідомо не виконуючи рішення суду за справою №806/1804/16 від 26.10.2016р., листом від 20.01.2017р. повернув виконавчий лист без виконання з причин вимог п.8 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження"; не виконує вимоги Закону України "Про виконавче провадження", не виконує вимоги чинного законодавства - не відкрили виконавче провадження, не звернувся до прокуратури щодо ознак злочину за ст.382 КК України - невиконання судового рішення, а також суд першої інстанції не взяв до уваги, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Європейської Держави, в рішення (повідомленні) від 18.01.2017р. застосовує вимоги - сплати ним авансового внеску.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 р. по справі № 806/1804/16 адміністративний позов задоволено: визнано неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації на запити ОСОБА_3 про надання публічної інформації від 09.09.2016р. та від 19.09.2016р. та зобов'язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_3 інформацію на письмові запити про надання публічної інформації від 09.09.2016р. та від 19.09.2016р. у порядку, визначеному чинним законодавством.

На виконання зазначеної постанови судом 23.12.2016р. видано ОСОБА_3 виконавчий лист №722 (а.с.6).

Вказаний виконавчий лист позивачем направлено для виконання до Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с.30).

Проте, 18.01.2016р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання відповідно до п.8 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.7).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 24.01.2017р. ОСОБА_3 звернувся до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зі скаргою про скасування повідомлення від 18.01.2017р. (а.с.13) та з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем правомірно винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18.01.2016, а тому у нього не було підстав для звернення до органів прокуратури щодо ознак злочину за статтею 382 КК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду виходячи з наступного.

Так, статтею першою Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частини 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Відповідно до ч.4 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений чіткий перелік вимог до виконавчого документа, зокрема, п.8 ч.4 ст.4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина 2 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження").

Також, вказаною статтею Закону передбачено, зокрема, що від сплати авансового внеску звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.10.2016р. по справі №806/1804/16, останнім Державній виконавчій службі Міністерства юстиції України надано лише оригінал виконавчого листа №722 від 2016 року (а.с.30), при цьому, позивачем у своїй заяві не вказано відомості та не додано підтверджуючі документи щодо звільнення від сплати авансового внеску.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено про те, що державний виконавець при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання діяв відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", а також суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимога ОСОБА_3 з приводу скасування рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назарова А.Т. від 18.01.2017 р. про повернення виконавчого листа є безпідставною та не підлягає задоволенню. Суд також вірно виходив з того, що вимога позивача про визнання неправомірними бездіяльності (дій) Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду по справі №806/1804/16 від 26.10.2016р. не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а має розглядатись у порядку ч.9 ст.267 КАС України в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Разом з тим, позивач не позбавлений права повторно звернутись із заявою про примусове виконання рішення, в якій повідомити про наявність у нього пільг щодо сплати авансового внеску із наданням підтверджуючих документів.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 382 КК України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою караються штрафом від семисот п'ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п'яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Як вбачається з копії виконавчого провадження по виконавчому листу номер за АСВП 53243169, ОСОБА_3 було надано відповідь 10.02.2017 р. за вих. №53243169/20-1.-24 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевською І.І., в якій зазначено, що скаргу позивача від 24.01.2017р. розглянуто, однак правових підстав для скасування повідомлення державного виконавця від 18.01.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не виявлено (а.с.35).

Отже, відповідачем було встановлено, що державним виконавцем правомірно винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18.01.2016р., а тому у нього не було підстав для звернення до органів прокуратури щодо ознак злочину за статтею 382 КК України.

Враховуючи, що правомірність дій державного виконавця також встановлена і судом, тому вимога про зобов'язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись до прокуратури щодо ознак злочину за статтею 382 КК України, також не підлягає задоволенню.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені апелянтом, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вул.Городецького,13,м.Київ 1,01001

- ,