Справа № 807/1921/16
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/2623/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,
суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.
секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Західного центру радіотехнічного спостереження про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в листопаді 2016 року звернувся з позовом в суд до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Західного центру радіотехнічного спостереження та просив визнати неправомірним рішення відповідача про відмову у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб та зобов`язати Західний центр радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2016 рік у розмірі 7 209,80 грн.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань визначений розділом XXXIII «Правил виплати матеріальної допомоги» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. № 260 (далі - Інструкція № 260), у відповідності до якої зазначена допомога виплачується особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Разом з тим, позивачем також було зазначено про те, що матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини (начальника установи).
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року в справі №807/1921/16 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року в справі №807/1921/16 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.
Сторони по справі в судове засідання не з`явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у ЗЦРС Національного центру управління та випробувань космічних засобів ДКА України, що підтверджується копією контракту, укладеного між позивачем та Міністерством оборони України від 01 березня 2012 року.
21.07.2016 року, позивач звернувся до ЗЦРС з проханням про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, про що зазначено у рапорті від 21.07.2016 року.
Позивачу було надано відповідь згідно листа начальника центру ОСОБА_2 від 02.09.2016р. № 532/8, яким у виплаті матеріальної допомоги позивачу було відмовлено. Зокрема, в листі було зазначено, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - Постанова № 1294) керівникам державних органів надається право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Ні кошторисом на утримання ЗЦРС у 2016 році, ні штатним розписом ЗЦРС на 2016 рік коштів на виплату матеріальної допомоги не передбачено.
Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Як видно з матеріалів справи, позивач Наказом Міністра оборони України від 21.06.2002р. № 291 був відряджений до ДКА України для виконання програм оборонного призначення із залишенням на військовій службі та з того моменту проходить військову службу в ЗЦРС Національного центру управління та випробувань космічних засобів ДКА України.
Тобто, позивач проходить військову службу у державній бюджетній установі, а не у Міністерстві оборони України та має особливий статус - військовослужбовець, відряджений до державних органів для проходження військової служби.
Особливий порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій визначений Кабінетом Міністрів України Постановою від 07.02.2001 № 104 «Про порядок і норми грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій» (далі - Постанова № 104).
Пунктом 1 Постанови № 104 передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби.
При цьому, грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.
Згідно з абз. 5 п. 1 Постанови № 104, виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.
Тобто, як вбачається з наведених правових норм, відрядженим військовослужбовцям виплачуються тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників Національного центру управління та випробувань космічних засобів ДКА України.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, що є предметом спору у даній справі, є додатковим видом одноразового грошового забезпечення військовослужбовців і визначена Постановою № 1294. Зокрема, згідно з п. 5 Постанови № 1294 керівникам державних органів надається право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.
Як вбачається з матеріалів справи, штатним розписом ЗЦРС на 2016 рік, затвердженим головою Державного космічного агентства України 17.05.2016 року, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям не передбачена.
У відповідності до абз. 2 п. 78 розділу ІХ «Особливості проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами), відрядженими до органів виконавчої влади, інших цивільних установ», «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України», затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року № 1053, виплата посадових окладів, окладів за військовим званням, надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги, а також преміювання відряджених військовослужбовців здійснюється за рахунок органів виконавчої влади, інших цивільних установ, до яких вони відряджені, за розмірами, встановленими законодавством.
Зважаючи на той факт, що штатним розписом ЗЦРС на 2016 рік кошти не передбачені, асигнування на виплату відсутні, відтак, у відповідача відсутні правові підстави виплачувати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, оскільки виплата такої допомоги є правом, а не обов`язком роботодавця.
З огляду на наведене апеляційні вимоги необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року в справі №807/1921/16 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. О. Яворський
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст виготовлено 13.05.2017 року