Справа № 2-а-8408/10/1470
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-8408/10/1470

Категорія:12,3Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В. , Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання права на відставку та отримання щомісячного грошового утримання у розмірі 100% у разі виходу у відставку,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - апеляційний суд Миколаївської області, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 р. ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України (надалі по тексту ДСА України), в якому просила визнати за нею право на відставку та отримання з 24 листопада 2010 р. щомісячного грошового утримання у розмірі 100% у разі виходу у відставку у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 р. «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»(чинна на період спірних правовідносин).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувалися тим, що відповідач неправомірно заперечує проти зарахування її до спеціального 20 річного стажу період роботи слідчим Центрального РВВС м. Миколаєва під час стажування.

Позивач вважає, що перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ під час стажування на посаді слідчого, вона була наділена усіма процесуальними правами даної особи, а тому відповідно до ст.43 Закону України «Про статус суддів»( якій діяв на той час), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання повинен бути зарахований час роботи виконуючого обовязки слідчого СВ Центрального РВВС м. Миколаєва в період з 01.08.1992 р. по 21.12.1992 р..

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2011 р. позовні вимоги задоволено.

Визнано за позивачкою право на відставку та отримання з 24.11.2010 р. щомісячного грошового утримання у розмірі 100% належного їй у разі виходу у відставку, згідно до Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 р. «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 11.06.2008 р..

Зобовязано ДСА України надати погодження на призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді.

В апеляційній скарзі ДСА України, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ДСА України посилається на неправильне застосування судом першої інстанції Закону України «Про статус суддів»та Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», які не передбачають включення стажу роботи на посаді виконуючого обовязки слідчого, а також зарахування одночасно стажу періоду навчання та стажу виконуючого обовязки слідчого.

Особи, які брали участь у суді першої інстанції до суду апеляційної інстанції не зявилися, належним чином повідомлені про день та час слухання справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надає право суду апеляційної інстанції розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що Миколаївським окружним адміністративним судом не дотримано вищезазначених вимог у звязку з наступним.

Так, судом першої інстанції встановлено, що у період з 01.09.1988 р. до 26.06.1993 р. позивач навчалася в Харківському юридичному інституті ( в подальшому в Українській юридичній академії) на денній формі навчання.

Під час навчання у період з 25.08.1991 р. до 21.12.1992 р. позивач наказом від 10.08.1992 р. №46 о/с на період стажування була призначена виконуючим обовязки слідчого СВ Центрального РВВС.

У подальшому з 30.07.1993 р. по 19.05.1997 р. позивач працювала на посаді слідчого СВ Центрального РВВС.

Указом Президента України від 19.05.1997 р. ОСОБА_1 призначена на посаду судді Ленінського районного суду м. Миколаєва вперше строком на 5 років, а 04.06.2002 р. Постановою Верховної Ради України обрана суддею того ж суду безстроково.

22.05.2008 р. Постановою Верховної Ради України ОСОБА_1С обрана на посаду судді апеляційного суду Миколаївської області, яку займає до теперішнього часу.

ДСА України відмовила позивачу в зарахуванні до стажу роботи судді періоду виконання обовязків слідчого СВ Центрального РВВС, мотивуючи це тим, що абзацом другим частини 4 ст.43 Закону України «Про статус суддів»визначено вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких, дає право судді на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів проаналізувавши фактичні обставини справи, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що до стажу роботи, що дає право позивачці на відставку та отримання щомісячного довічного утримання, відповідно до ст.43 ч.4 Закону України «Про статус суддів», необхідно зарахувати стаж роботи виконуючим обовязки слідчого.

Так, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з доводами апелянта про те, що Закон України «Про статус суддів»та Постанова Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»не передбачають зарахування одночасно двох стажів.

Адже, як було встановлено судом першої інстанції позивачка в період навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту, наказом від 10.08.1992 р. №46 о/с на період стажування була призначена виконуючим обовязки слідчого СВ Центрального РВВС.

Період навчання позивача у вищому учбовому закладі зараховано в стаж роботи, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання в розмірі 2 р. 2 м. 28 дн.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення, згідно з ч.1 п.4 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ч.1 п. 4 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2011 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання права на відставку та отримання щомісячного грошового утримання у розмірі 100% у разі виходу у відставку відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її отримання сторонами.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова