Справа № 606/145/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4507/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу управління патрульної поліції у місті Тернополі Департаменту патрульної поліції (далі УПП у місті Тернополі ДПП) на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року в адміністративній справі № 606/145/17 за позовом ОСОБА_2 до УПП у місті Тернополі ДПП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача інспектор роти № 4 батальйону УПП у місті Тернополі ДПП ОСОБА_3, про визнання незаконною та зміну постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області із вказаним позовом та просив змінити постанову інспектора роти № 4 батальйону УПП у місті Тернополі ДПП серії АР № 581379 від 20 січня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити, звільнивши його від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого ним правопорушення.

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Змінено постанову інспектора роти № 4 батальйону УПП у місті Тернополі ДПП серії АР № 581379 від 20 січня 2017 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Скасовано накладене на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн; звільнено його від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122 КУпАП, на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням; справу про адміністративне правопорушення провадженням закрито.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило УПП у місті Тернополі ДПП, яке вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи; не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, постановою інспектора роти № 4 батальйону УПП у місті Тернополі ДПП серії АР № 581379 від 20 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Підставою для цього вказано те, що 20 січня 2017 року о 10 годині 18 хвилин в м.Тернополі, на перехресті вулиць ОСОБА_4 та Руської він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знака 4.2 «Рух праворуч» та здійснив рух ліворуч, чим порушив пункту 8 «г» Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з покликанням на пункт 3 частини першої статті 293 КУпАП, мотивував його тим, що в діях ОСОБА_2 формально є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, однак, враховуючи викладені позивачем обставини вчинення правопорушення, те, що негативні наслідки внаслідок адміністративного проступку не настали, що позивач до адміністративної відповідальності не притягався, необхідно застосувати статтю 22 КУпАП та звільнити позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною другою статті 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень.

Такі справи розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті субєктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС України, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) субєктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

При розгляді таких справ суд повинен керуватися порядком здійснення адміністративного судочинства, встановленим КАС України, частиною другою статті 162 якого визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Предметом оскарження при цьому є рішення субєкта владних повноважень, ухвалене у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому при розгляді таких справ суд досліджує лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, зокрема, визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому.

З огляду на зазначене, визнання протиправним та скасування рішення відповідача, як субєкта владних повноважень, є, в даному випаду, належним способом захисту прав позивача, оскільки це в повній мірі поновлює його права.

Що вирішення питань про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та про можливість звільнення порушника від адміністративної відповідальності у звязку із малозначністю правопорушення, то у відповідності до статей 247, 284 КУпАП, вказане належить до виключних і дискреційних повноважень того органу, який розглядає і вирішує таку справу, в даному випадку, відповідача.

Суд, в даному випадку, не розглядає справу про адміністративне правопорушення, не виносить рішення за результатами розгляду цієї справи, не вирішує питання про застосування стягнення за вчинене правопорушення, а, як було зазначено вище, лише перевіряє законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у таких справах, тому не наділений повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративне правопорушення, змінювати вид і розмір адміністративного стягнення чи вирішувати питання про можливість звільнення порушника від адміністративної відповідальності у звязку із малозначністю правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції не дослідив питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду із цим позовом.

Строк звернення до адміністративного суду визначено статтею 99 КАС України, відповідно до частин першої та другої якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлений статтею 289 КУпАП, відповідно до якої скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як видно із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви та оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 581379, вказана постанова була прийнята інспектором роти № 4 батальйону УПП у місті Тернополі ДПП 20 січня 2017 року і того ж дня була вручена позивачу на руки, що підтверджується зазначенням про це позивачем у позовній заяві та його підписом у вказаній постанові про отримання її копії.

Разом з тим, до суду із позовом у даній справі ОСОБА_2 звернувся лише 06 лютого 2017 року, що підтверджується відбитком вхідного штемпеля Теребовлянського районного суду на позовній заяві, тобто з пропущенням десятиденного строку, передбаченого статтею 289 КУпАП.

Позивач не вказав жодних поважних причин пропущення строку на оскарження вказаної постанови; не були встановлені такі й судом.

За таких обставин колегія суддів вважає доведеним, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду із зазначеним позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 КАС України, згідно якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пунктом 4 частини першої статті 198 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних вимог скасування постанови суду першої інстанції і залишення адміністративного позову ОСОБА_2 без розгляду.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.4, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції у місті Тернополі Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року в адміністративній справі № 606/145/17 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у місті Тернополі Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача інспектор роти № 4 батальйону УПП у місті Тернополі ДПП ОСОБА_3, про визнання незаконною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_1

Ухвала в повному обсязі складена 15 травня 2017 року.