Справа № 813/784/17
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року № 813/784/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Петриці М.І., відповідача Ватуляка М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанов,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» (далі - ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група») звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці у Львівській області), в якому просить скасувати постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами відповідача від 06.10.2016 № 3-0324 та № 3-0325 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржувані постанови винесено з порушенням чинного законодавства. З посиланням на частину 4 статті 6 та статтю 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», пункт 7 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженої наказом Мінсоцполітики від 02.07.2013 №390 та статтю 254 КУпАП вказує на порушення строків проведення перевірки, невручення приписів про усунення виявлених порушень та протоколу про адміністративне правопорушення.

Представник позивача Петриця М.І. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що фактично позовною вимогою є лише вимога про скасування постанов про накладення штрафу. Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така вимога не є фактично позовною вимогою, а вказана помилково через незначний досвід представництва у такій категорії справ. Просила позов задовольнити та скасувати оскаржувані постанови.

Представник відповідача Ватуляк М.Р. в судовому засіданні позову не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях від 25.04.2017. Суть заперечень полягає у такому. Оскаржувані постанови про накладення штрафу є фінансовими санкціями за виявлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства про працю, накладення яких передбачено статтею 265 Кодексу законів про працю України (далі - КзпП України). Постанови винесено з повним дотриманням вимог Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509. Перевірка ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» проводилася з 13.09.2016 по 14.09.2016, коли була чинною редакція частини 2 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до якої дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.09.2016 - 14.09.2016 головним інспектором ГУ Держпраці у Львівській області проведено перевірку додержання ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування

Результати перевірки оформлено актом від 14.09.2016 №13/21/149/1593.

Як зазначено в акті, перевіркою встановлено ряд порушень чинного законодавства про працю, в тому числі частини 1 статті 47, частин 1 та 2 статті 115, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці».

За наслідками перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення від 28.10.2016 №12-21-149/0464 на в.о. керівника ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» ОСОБА_3, винесено припис №13/21/149/1593-1103 від 14.09.2016 та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.10.2016 № 3-0324 та № 3-0325.

Постановою від 06.10.2016 № 3-0324 за порушення вимог частини 1 статті 47, частин 1 та 2 статті 115, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» на підставі абзацу 6 частини 2 статті 265 КЗпП України застосовано штраф у розмірі 1450 грн.

Постановою від 06.10.2016 № 3-0325 за порушення вимог частин 1 та 2 статті 115 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України застосовано штраф у розмірі 4350 грн.

Постанови про накладення штрафу від 06.10.2016 № 3-0324 та №3-0325 є предметами оскарження.

Підставами оскарження, на думку позивача, є порушення відповідачем при прийняті постанов вимог частини 4 статті 6 та статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», пункту 7 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженої наказом Мінсоцполітики від 02.07.2013 №390 та вимог статті 254 КУпАП.

При вирішення спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Стаття 2 Закону № 877-V визначає сферу дії цього Закону, відповідно до частини першої якої дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Натомість частиною другою статті 2 визначено відносини, на які не поширюється дія Закону № 877-V.

З 01.01.2015 до 01.01.2017 частина друга статті 2 діяла в редакції Закону №77-VІІІ від 28.12.2014, відповідно до якої дія цього Закону не поширювалася на відносини, що виникають під час здійснення заходів ….. державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Матеріалами справи підтверджено, що позапланова перевірки додержання ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування проводилася з 13.09.2016 по 14.09.2016.

Отже, під час проведення перевірки на відносини, що виникали під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, не поширювалася дія Закону № 877-V.

Тому посилання позивача на порушення вимог Закону № 877-V щодо строків проведення перевірки, які представник позивача переплутав зі строками вручення акту, є безпідставними.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2013 №390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за № 1291/21603 затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (далі - Порядок №390).

Цей Порядок встановлює процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Судом встановлено, що за наслідками проведеної ГУ Держпраці у Львівській області позапланової перевірки додержання ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування складено акт перевірки. У зв'язку із виявленням в ході перевірки порушень законодавства про працю внесено припис №13/21/149/1593-1103 від 14.09.2016.

Припис №13/21/149/1593-1103 від 14.09.2016 складено в присутності в.о. керівника ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» ОСОБА_3, яка від підпису відмовилася.

Встановлені судом фактичні обставини спростовують доводи позивача про порушення відповідачем вимог пункту 7 Порядку №390.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

ГУ Держпраці у Львівській області 30.09.2016 за №6425/2/11-30 направило на адресу ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» виклик на розгляд справи про накладення штрафу на підставі зафіксованих у акті перевірки від 14.09.2016 №13/21/149/1593 порушень законодавства про працю, відповідальність за що передбачено статтею 265 КЗпП України.

Лист-виклик від 30.09.2016 за №6425/2/11-30 направлено на адресу: Львівська обл., Пустомитівський район, м. Пустомити, вул. Тичини, будинок 17, підтвердженням чого є список №4960 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих. Поданих в ВПЗ-6 03.11.2016.

Саме така адреса місцезнаходження ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується випискою з ЄДР від 08.12.2015

За вказаною у Єдиному державному реєстрі адресою фактично знаходиться ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група», де посадовими особами ГУ Держпраці у Львівській області 13-14.09.2016 і було проведено перевірку.

17.10.2016 ГУ Держпраці у Львівській області направило на адресу фактичного місцезнаходження ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» також постанови про накладення штрафу від 06.10.2016 № 3-0324 та № 3-0325, що підтверджується описом відправлення від 17.10.2016.

Відповідно до положень частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно до частини четвертої цієї статті відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Встановлені судом фактичні обставини, підтверджені належними і допустимими письмовими доказами спростовують пояснення представника позивача про невиконання ГУ Держпраці у Львівській області обов'язку щодо виклику суб'єкта перевірки на розгляд справи за наслідками проведеної перевірки і щодо не повідомлення про результати розгляду такої справи.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем вимог статті 254 КУпАП, то такі є безпідставними і не стосуються оскаржуваних постанов.

Цією статтею передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідач пояснив, що за результатами перевірки було складено протокол про адміністративне правопорушення від 28.10.2016 №12-21-149/0464 на в.о. керівника ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» ОСОБА_3

Проте вказана обставина не має жодного впливу при оцінці судом оскаржуваних постанов.

Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави для визнання оскаржуваних постанов протиправними, не знайшли свого підтвердження.

Позивач не заперечує порушення законодавства про працю, за які ГУ Держпраці у Львівській області постановами застосовано фінансові санкції у виді штрафів і не оскаржує постанови з цієї підстави. Ба більше, позивач стверджує про те, що ця обставина не стосується предмету позову.

Суд вважає такі твердження позивача помилковими і, даючи оцінку постановам про накладення штрафу від 06.10.2016 № 3-0324 та №3-0325, зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 затверджено Порядок про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи).

Статтею 265 КЗпП України встановлено відповідальність за порушення законодавства про працю.

Відповідно до частини другою статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як встановлено судом, позаплановою перевіркою додержання ТзОВ «Консалтингова компанія «Міжнародна правова група» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування виявлено порушення чинного законодавства, що знайшло відображення у акті перевірки та описано по тексту вище.

Позивачем не надано жодних доказів на спростовування висновків акту перевірки стосовно виявлених порушень.

За порушення товариством вимог частини 1 статті 47, частин 1 та 2 статті 115, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» на підставі абзацу 6 частини 2 статті 265 КЗпП України постановою від 06.10.2016 № 3-0324 застосовано штраф у розмірі 1450 грн.

За порушення товариством вимог частин 1 та 2 статті 115 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України постановою від 06.10.2016 № 3-0325 застосовано штраф у розмірі 4350 грн.

Розмір застосованих штрафів за виявленні порушення відповідає розміру штрафних санкцій, передбачених абзацом 6 та абзацом 3 частини 2 статті 265 КЗпП України.

За правилами, встановленими статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статі 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що ГУ Держпраці у Львівській області вказані вимоги щодо обов'язку довести правомірність винесення постанов виконало.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржені позивачем постанови про накладення штрафу від 06.10.2016 № 3-0324 та №3-0325, суд дійшов висновку, що вони прийняті відповідачем з урахуванням вимог Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів та Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення і з дотриманням передбачених статтею 2 КАС України принципів.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, постанови про накладення штрафу від 06.10.2016 № 3-0324 та №3-0325 винесені правомірно, тому позов є безпідставним.

Відповідно до положень статті 94 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.