Справа № 2-а-437/11/2170
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2011 р.Справа № 2-а-437/11/2170

Категорія:8.2.3Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Потапчука В.О.,

- ОСОБА_1,

при секретарі - Капустинській А.М.,

за участю представників: апелянта ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Торговий дім «Херсон» Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі» до Державної податкової інспекції у м.Херсоні, Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області, за участю Прокуратури Херсонської області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, стягнення бюджетної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

ДП «Торговий дім «Херсон»Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп ОСОБА_4»звернулося до суду з адміністративним позовом до ДПІ у м. Херсоні та Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності ДПІ у м. Херсоні щодо складання та надання у встановлені законом строки органу державного казначейства висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету, на загальну суму 3 096 584,80 грн., про зобов'язання ДПІ у м.Херсоні надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування, стягнення з Державного бюджету через Головне управління Державного казначейства у Херсонській області бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3 096 584 грн. 80 коп.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року задоволено частково адміністративний позов ДП «Торговий дім «Херсон»Компанії з обмеженою відповідальністю Інтертрейд груп ОСОБА_4». Стягнуто з Державного бюджету через Головне управління Державного казначейства України у Херсонській області р/р 0002 в ГУДКУ у Херсонській області, , МФО 852010, код доходу 14010200 бюджетне відшкодування по податку на додану вартість у сумі 600 669 (шістсот тисяч шістсот шістдесят дев'ять) грн. 94 коп. на користь Дочірнього підприємства "Торговий дім "Херсон" Компанії з обмеженою відповідальністю Інтертрейд груп ОСОБА_4" (73003, вул. Перекопська, 159 А, м. Херсон, , р/р 4501 у АТ "Сведбанк", МФО 300164). Відмовлено у відшкодуванні податку на додану вартість в сумі 602063 грн. 20 коп. Решта позовних вимог залишена без розгляду. Закрито провадження по справі в частині вимоги про визнання протиправною бездіяльності ДПІ у м. Херсоні щодо складання та надання у встановлені законом строки органу державного казначейства висновку із

зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Відшкодовано з Державного бюджету на користь Дочірнього підприємства "Торговий дім "Херсон" Компанії з обмеженою відповідальністю Інтертрейд груп ОСОБА_4" (73003, вул. Перекопська, 159 А, м. Херсон, , р/р 4501 у АТ "Сведбанк", МФО 300164) 850 (вісімсот п'ятдесят) грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, згідно якої просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони були повідомлені належним чином про час і місце судового засідання, про що є докази в матеріалах справи: ДП «Торговий дім «Херсон» Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі», ДПІ у м. Херсоні сповіщені згідно поштових повідомлень про вручення, представники до суду прибули та надали свої пояснення. Головне управління Державного казначейства України у Херсонській області та Прокуратура Херсонської області сповіщені згідно поштових повідомлень (а.с.68-69) представники до суду не прибули. Від Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 та п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснює експорт сільськогосподарської продукції та з огляду на зазначене подав до ДПІ декларації з податку на додану вартість за звітні податкові періоди: липень, листопад, грудень 2009 року, січень-серпень 2010 року. Заявлені у кожній із зазначених податкових, декларацій суми бюджетного відшкодування ПДВ перевірені у ході позапланових виїзних та невиїзних перевірок позивача для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування, а саме: по декларації за листопад 2009 року заявлена сума ПДВ у розмірі 56479.49грн.; по деклараціям за червень 2010 року заявлено до відшкодування ПДВ в сумі 333133грн.; по декларації за липень 2010 року заявлено до відшкодування ПДВ в сумі 714381грн.; по декларації за серпень 2010 року заявлено до відшкодування ПДВ в сумі 294970грн. З огляду на зазначене працівниками ДПІ була проведена перевірка господарської діяльності позивача, за результатами якої складено відповідний акт, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97 передбачено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг). Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення цієї суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій (підпункт 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону).

Згідно з пп. 7.7.5 та пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97 встановлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу

орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного

відшкодування.

Як вбачається з матеріалів перевірки, позивачем порушено пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п.7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168, внаслідок чого позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за червень 2010 року на 18667грн. та занижено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступною податкового періоду. На теперішній час по вказаній декларації обліковується залишок невідшкодованого ПДВ в сумі 314 466 грн. Підприємством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за липень 2010 року на 175800,50грн. та занижено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 175 800,50 грн. Таким чином на теперішній час по вказаній декларації обліковується залишок невідшкодованого ПДВ в сумі 538 580,50 грн. Також позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за серпень 2010 року на - 73338,50 грн. та занижено залишок від'ємного значення.

Відповідно до п.п.7.7.10 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено, що джерелом бюджетного відшкодування податку на додану вартість є суми цього податку, зараховані до Державного бюджету.

Отже, якщо за результатами звітного періоду різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду, має від'ємне значення, то така сума підлягає (як надміру сплачена) відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про бюджетне відшкодування»№ 168-ВР встановлено, що бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету, випливає з поняття податку, його основної функції формування доходів Державного бюджету України, а також з поняття платника податку, як особи, що згідно п.1.3 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем. З аналізу норм Закону України «Про податок на додану вартість»визначається зміст надмірності сплати податку. Саме така надмірність має бути серед підстав для повернення коштів з бюджету.

Колегія суддів не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне наголосити на тому, що податковий кредит складається з сум податків, нарахованих, сплачених платником податків по ставці, встановленій п. 6. 1 ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість»на протязі звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів в цілях їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в рамках господарської діяльності платника податків.

З огляду на предмет спору та враховуючи специфіку виниклих правовідносин, слід зазначити, що бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податків з бюджету в зв'язку з надмірною сплатою податку, тому тільки після проведення перевірки з питання обґрунтованості відшкодування податку на додану вартість податковий орган може підтвердити факт надмірної сплати податку.

При цьому, відповідно до пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», право на відшкодування ПДВ виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку, а не з самого факту існування зобов'язання по сплаті ПДВ в ціні товару, які оплачені платником.

Тобто з аналізу викладеного можливо дійти обґрунтованого висновку про те що, якщо постачальника продукції по ланцюгу неможливо перевірити, податкова інспекція не має можливості встановити факту надмірної сплати податку позивачем по ланцюгам постачання.

Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що крім обов'язкових підстав виникнення у платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість, є така обов'язкова підстава як сплата платником податку у звітному періоді відповідних сум податку. При відсутності надмірної сплати податку як надмірного надходження коштів до бюджету немає права на відшкодування ПДВ з бюджету. Доказів того, що суми ПДВ, які позивач сплатив постачальникам по ланцюгу та надійшли до бюджету, немає.

Виходячи із змісту п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою

використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рухів грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

Відповідно до пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», джерелом бюджетного відшкодування податку на додану вартість є суми цього податку, зараховані до Державного бюджету.

З огляду на зазначене, вимоги позивача заявлені до Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідний висновок податкового органу відсутній.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування; Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ти обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином податковий орган довів належними доказами існування обставин, якими він обґрунтовує заперечення проти задоволення позовних вимог, які в свою чергу є безпідставними з огляду на недоведеність обставин на яких позивач їх грунтує та невідповідність їх у взаємоповязаності з передбаченими чинним законодавством обставинами.

Отже судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови, якою слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Торговий дім «Херсон» Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі» до Державної податкової інспекції у м.Херсоні, Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області, за участю Прокуратури Херсонської області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, стягнення бюджетної заборгованості скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Дочірньому підприємству «Торговий дім «Херсон» Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі»до Державної податкової інспекції у м.Херсоні, Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області, за участю Прокуратури Херсонської області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, стягнення бюджетної заборгованості.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /ОСОБА_5/

Суддя: /ОСОБА_6/

Суддя: /ОСОБА_1/