Справа № 222/155/17
Суддя: Вайновська О. Є.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/155/17
Провадження № 2-а/222/16/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Луценка Ігоря Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 851070 від 13.02.2017 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Луценко І.В. у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст.ст. 122 ч.1, 126 ч.1 КпАП України, посилаючись на невідповідність встановлених відповідачем обставин, викладених у постанові, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування позовних вимог посилався а те, що 13.02.2017 року о 09-05 годині він рухався на своєму автомобілі марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням своєї дружини ОСОБА_3. Після того як на світловому табло панелі приладів автомобілю загорівся індикатор, що свідчив про несправність автомобіля, він наказав дружині увімкнути аварійну сигналізацію та зупинитися для усунення неполадок, що вона і зробила. В той час, коли він намагався відремонтувати авто, під'їхали працівники поліції і стали вказувати на порушення ПДР щодо порушення місця зупинки, не з'ясувавши при цьому хто був водієм авто і чи мав він при собі посвідчення водія. Не дивлячись на заперечення з боку позивача, відповідачем було складено постанову серії АР № 851070 від 13.02.2017 року, в якій зазначено, що 13.02.2017 року о 09-05 год. водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку на пішохідному переході по вул. Митрополитській в м. Маріуполі, чим порушив п. 15.9.г ПДР України, крім того, водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія, таким чином порушив п. 2.1.а ПДР України.

Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному у позові, додав, що 13.02.2017 року в лікарні міста Маріуполя він отримав медичну допомогу з приводу захворювання очей і в той день керувати транспортним засобом взагалі не міг, тому за кермом знаходилася дружина, яка до того ж мала при собі посвідчення водія. Про це він неодноразово наголошував відповідачу на тому, що він транспортним засобом не керував, а керувала дружина, яка мала при собі посвідчення водія, однак працівники поліції його не слухали. На вимогу відповідача він надав посвідчення водія, яке раніше було втрачене, з приводу чого складено відповідну заяву, а потім знайдене позивачем. Відповідач вилучив вказане посвідчення, як таке що перебуває у розшуку. Про що навіть не зазначив у постанові, зробивши висновок про те, що посвідчення водія у мене відсутнє.

В районі оптового овочевого ринку «Каліфорнія» в місті Маріуполі він помітив, що на світловому табло панелі приладів автомобілю загорівся індикатор «check" та індикатор з позначкою автомобільного мастила і, щоб уникнути поломки автомобілю, він наказав дружині зупинити авто та увімкнути сигнал аварійної зупинки. Вийшовши з автомобілю він відкрив капот і почав усувати пошкодження. У цей час до нього під'їхали працівники поліції і не зясувавши обстави справи склали постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 13.02.2017 року о 09-05 год. він рухався на своєму автомобілі марки Ауді номерний знак НОМЕР_1 по вул. Митрополитській в м. Маріуполі, однак за кермом знаходився не він, а його дружина ОСОБА_3 В районі оптового овочевого ринку «Каліфорнія», помітивши, що на світловому табло панелі приладів автомобілю загорівся індикатор «check" та індикатор з позначкою автомобільного мастила він наказав дружині негайно зупинитися. Дружина, на його вимогу, зупинила автомобіль у найближчому місті, де це було можливо та увімкнула сигнал аварійної зупинки. Він вийшов з автомобілю, відкрив капот та почав виявляти проблему, дружина, щоб йому не заважати ремонтувати автомобіль, пересіла на пасажирське сидіння, і у цей час під'їхав поліцейський автомобіль та інспектором Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Луценко І.В. було складено постанову про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122 ч.1 та 126 ч.1 КУпАП, а саме про здійснення зупинки на пішохідному переході та про відсутність при собі посвідчення водія. Він намагався пояснити інспектору, що автомобілем керувала його дружина, він за кермом не знаходився, а також те, що зупинка автомобілю була вимушеною, так як під час руху були виявлені несправності які при подальшому руху могли призвести до поламки автомобілю та скоєння аварійної ситуації, однак інспектором, при складанні постанови, це не було враховано. Просить суд задовольнити позов та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Луценко І.В. в судове засідання не з'явився. Надав суду письмове клопотання, в якому просив в задоволенні позову відмовити та справу розглянути у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, ознайомившись з клопотанням відповідача суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 13.02.2017 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Луценко І.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 851070, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП і ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Винесення вказаної постанови обґрунтовано тим, що 13.02.2017 року о 09-05 год. ОСОБА_1 рухався на своєму автомобілі марки Ауді номерний знак НОМЕР_1 по вул. Митрополитській в м. Маріуполі здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9.г ПДР України та не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Згідно п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху зупинка транспортних засобів забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України передбачена адміністративна відповідальність за ст.122. ч.1 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.п.2.1.а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що 13.02.2017 року саме вона була за кермом автомобілю марки Ауді номерний знак НОМЕР_1. Її чоловік ОСОБА_1 також знаходився в автомобілі, однак сидів на передньому пасажирському сидінні. Рухаючись по вул. Митрополитській в м. Маріуполі, в районі оптового овочевого ринку «Каліфорнія», її чоловік наказав їй негайно зупинитися, пояснивши, що в машині є несправності. Вона, на вимогу чоловіка, зупинила автомобіль у найближчому місті, де це було можливо та увімкнула сигнал аварійної зупинки. Чоловік вийшов з автомобілю, відкрив капот та почав виявляти проблему, вона, щоб йому не заважати, пересіла на пасажирське сидіння, і у цей час під'їхав поліцейський автомобіль та інспектором Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Луценко І.В. на її чоловіка було складено постанову про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122 ч.1 та 126 ч.1 КУпАП. Вона намагалася пояснити інспектору, що саме вона знаходилась за кермом автомобілю, однак це не було прийнято до уваги.

Згідно положень ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно постанови від 13.02.2017 року відповідачем вказано, що позивачем порушено п. 15.9 «г» ПДР України, але при винесенні даної постанови інспектор УПП не врахував інших положень ПДР України, а саме п. 9.9 «а» та 15.14, де вказується про можливість вимушеної зупинки, що не є порушенням ПДР.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень та як особа, на яку покладається обов'язок доказування правомірності свого рішення, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак, відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати свій процесуальний обов'язок щодо доказування правомірності винесеної постанови та не надав жодного доказу на спростування доводів позову. При цьому відсутність доказів вчинення позивачем правопорушення унеможливлює взагалі перевірку судом наявності як самої події правопорушення, так і наявності в діях певної особи складу правопорушення.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на їх безпосередньому, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, відповідачем не доведена, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення щодо позивача підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього має бути закрито.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 86, 160-163 КАС України, ст. 251 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Луценко Ігоря Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 851070 від 13.02.2017 року складену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Луценко Ігорем Вікторовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 27.04.2017 року.

Повний текст постанови виготовлений 04.05.2017 року.

Постанова суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.Є. Вайновська