Справа № 821/363/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р. Справа № 821/363/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Херсонської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна судова адміністрація України, про визнання бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Апеляційного суду Херсонської області про визнання бездіяльності щодо невиплати вихідної допомоги протиправною та зобов'язання виплатити вихідну неоподатковану допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення, в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 01 лютого 2002 року працювала на посаді судді Апеляційного суду Херсонської області.

Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1515-VІІІ ОСОБА_2 звільнено з посади, у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України.

Наказом №96-ос від 15 вересня 2016 року позивача виключено зі складу суддів Апеляційного суду Херсонської області, у зв'язку з відставкою.

При звільненні позивачу не було виплачено вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не допустив порушення прав ОСОБА_2Є, оскільки виплата такої допомоги не передбачена законодавством, чинним на час звільнення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді з посади органом, що його обрав або призначив, є подання суддею заяви про відставку.

Частиною шостою статті 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звільнення ОСОБА_2 з посади судді та відрахування її зі складу Апеляційного суду Херсонської області, набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 1 квітня 2014 року, в якому відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Рішення щодо неконституційності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення статті 136 із Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Конституційним Судом України не приймалося, а отже доводи апелянта, що обмеження виплати вихідної допомоги є незаконним та має тимчасовий характер є необгрунтованими.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а в даному випадку це 08 вересня 2016 року, то у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що право на отримання вихідної допомоги вона набула коли стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була чинною, а саме з 1992 року, оскільки, як вже було зазначено, датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата набуття права на отримання відповідної допомоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки порушення з боку відповідача з невиплати вихідної допомоги відсутні, а відтак доводи апеляційної скарги щодо протиправності бездіяльності Апеляційного суду Херсонської області є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та обєктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спору.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1