Справа № 820/1484/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р. № 820/1484/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод "Салтівський", про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" ( ), суму коштів за податковим боргом у загальному розмірі 4253656,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач має податковий борг перед бюджетом з податку на додану вартість у загальному розмірі 4253656,00 грн., який виник внаслідок несплати останнім самостійно визначених сум грошових зобов'язань.

Згідно ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, дана справа розглядається у порядку скороченого провадження.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана ним 03.05.2017, що вбачається з поштового повідомлення, яке повернулось на адресу суду 05.05.2017.

Від відповідача 12.05.2017 надійшли заперечення на позов, в яких останній, заперечуючи проти позову зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки платником податків 07.04.2017 було подано до Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області заяву, відповідно до приписів ст. 100 ПК України, про надання розстрочення нарахованих зобов'язань на суму 2999000,00 грн., проте, станом на 12.05.2017, відповідь від контролюючого органу на дану заяву не надходила, що свідчить про неврегульованість питання в розрізі суми заборгованості.

Беручи до уваги подані відповідачем заперечення та, зважаючи на приписи ч.4 ст. 183-2 КАС України, суд зазначає про відсутність потреби у розгляді даної справи за загальними правилами цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідач пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації та набув статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 39121098 ( а.с.5).

Згідно з п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.46. 1 ст.46 ПК України - податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.49.18 ст.49 ПК України - податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; 49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); 49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; 49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;49.18.5. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем було самостійно визначено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість, внаслідок несплати яких утворився податковий борг у загальному розмірі 4253656,00 грн., у тому числі за податковою декларацією з ПДВ № від 20.12.2016, з терміном сплати 30.12.2016, у сумі 1329000,00 грн.; за податковою декларацією з ПДВ № від 20.01.2017, з терміном сплати 30.01.2017, у сумі 1478154,00 грн.; за податковою декларацією з ПДВ № від 20.02.2017, з терміном сплати 02.03.2017, у сумі 1446502,00 грн.; наявність якого підтверджена обліковою карткою платника податків та розрахунком суми боргу ( а.с. 7-12, 14-16).

Згідно п.56.11 ст.56 ПК України - не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковим органом була надіслана на адресу відповідача податкова вимога від 04.01.2017 № 137-17 (а.с. 17). Вимога не оскаржена та не виконана.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Позивач повідомив суд про наявність у відповідача відкритих рахунків у наступних банківських установах: ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, р/р 260422552 ( українська гривня); АБ «Південний», МФО 328209, р/р 4191 ( рос. рубль), р/р 4191 ( долар США), р/р 4191 ( українська гривня), р/р 4191 ( євро); Казначейство України ( ел. адм. подат.), МФО 899998, р/р 8563 ( українська гривня) ( а.с.13).

Враховуючи викладене, за наявності у відповідача податкового боргу перед Державним бюджетом України з податку на додану вартість у розмірі 4253656,00 грн., що виник внаслідок несплати зобов'язань, самостійно нарахованих платником, який не погашений, останній, на думку суду, підлягає стягненню, оскільки, як вже зазначалось вище, відповідач, як платник податку, в силу приписів ПК України, обтяжений обов'язком сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача, оскільки, по-перше, в силу положень ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, по-друге, з заявою про надання розстрочення платник звернувся 07.04.2016, тобто пізніше, ніж було подано вказаний позов контролюючим органом до суду - 05.04.2017. Крім того, суд зазначає, що термін сплати зобов'язань, визначених самостійно платником у відповідних деклараціях з ПДВ охоплюється періодом з 30.12.2016 по 02.03.2017 ( декларація з ПДВ № від 20.12.2016- з терміном сплати 30.12.2016, декларація з ПДВ № від 20.01.2017- з терміном сплати 30.01.2017, декларація з ПДВ № від 20.02.2017- з терміном сплати 02.03.2017), а тому, позивач не був позбавлений звернутись з відповідною заявою про надання розстрочення сум зобов'язань в порядку ст. 100 ПК України у зазначеному періоді, проте, з останньою, фактично вже звернувся після подання Головним управлінням ДФС у Харківській області позову до суду.

Також, суд наголошує, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з заявою, в порядку ст. 263 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, беручи до уваги, що позивачем належними та допустимими доказами було доведено наявність у відповідача податкового боргу, позовна заява Головного управління ДФС у Харківській області, пред'явлена до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод "Салтівський" , підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 183-2, 186, 254, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод "Салтівський", про стягнення податкового боргу - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" ( , 61153, м. Харків, вул. Гвардійців - Широнінців, 1) на користь Державного бюджету України суму коштів за податковим боргом у загальному розмірі 4253656,00 грн. ( чотири мільйони двісті п'ятдесят три тисячі шістсот п'ятдесят шість гривень 00 копійок).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами та іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Заічко О.В.