Справа № 808/402/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року 11 год 15 хв.Справа № 808/402/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним наказу, зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним з 01.05.2016 Наказ № 30-О від 30.05.2016 «Про присвоєння рангів державних службовців працівникам Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області» в частині присвоєння позивачу 9 рангу державного службовця категорії «В»;

- зобовязати Пологівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області присвоїти позивачу 6 ранг державного службовця категорії «В» з 01.05.2016, внести зміни до Наказу № 30-О від 30.05.2016 «Про присвоєння рангів державних службовців працівникам Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області» та внести відповідний запис у трудову книжку;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату різниці у надбавці до посадового окладу за присвоєний 6 ранг державної служби у відповідності до додатку 2 постанови КМУ від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» з 01.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем при прийнятті Наказу № 30-0 від 30.05.2016 «Про присвоєння рангів державних службовців працівникам Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області» необґрунтовано присвоєно позивачу замість 6 рангу державного службовця категорії «В» - 9 ранг державного службовця категорії «В». Вважає, що таким рішенням Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області порушені права позивача, як державного службовця на проходження державної служби, присвоєння рангу та отримання відповідної винагороди. З огляду на таке, просить суд позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання 24.04.2017 позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув. Клопотанням від 21.04.2017 просить суд справу розглядати у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує.

Представники відповідача прибули у судове засідання 24.04.2017 та підтримали доводи, викладені в письмових запереченнях від 29.03.2017. Зокрема вказали, що наказом Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.05.2016 року № 30-О з 01.05.2017 позивачу було присвоєно 9 ранг державного службовця у відповідності до вимог чинного законодавства. Таким чином, безпідставною є вимога присвоїти позивачу 6 ранг державного службовця як завідувачу сектору тому, що станом на 01.05.2016, тобто на дату набуття чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» позивач займала посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу. У звязку із викладеним, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини шостої статті 12 та статті 41 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 01.01.1987 перебуває на державній службі. З 01.12.2011 позивач працювала на посаді завідувача юридичного сектору Управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області.

01.12.2013 позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця.

31.03.2016 ОСОБА_1 звільнена з посади, у звязку з переведенням до Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Наказом Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 5-О від 01.04.2016 ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу, Наказом № 30-О від 30.05.2016 ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця.

Позивач, вважаючи Наказ Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 30-О від 30.05.2016 неправомірним в частині присвоєння їй 9 рангу державного службовця, звернулась до суду з даним позовом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені в Законі України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно статті 1 Закону № 889-VIII від 10.12.2015, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII, посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Статтею 6 Закону № 889-VIII передбачено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців. Встановлюються такі категорії посад державної служби:

категорія "А" (вищий корпус державної служби) - посади: Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів та їх заступників; голів місцевих державних адміністрацій; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

категорія "Б" - посади: керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів. їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б"."

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 39 Закону 889-VIII присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А», - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б», - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В», - 6, 7, 8, 9 ранг.

Ранги державним службовцям присвоює суб'єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 10 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306, державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Наказу Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 5-О від 01.04.2016, ОСОБА_1 з 01.04.2016 працює на посаді головного спеціаліста юрисконсульта. Зазначена посада, враховуючи положення статті 6 Закону 889-VIII, належить до посад державної служби категорії «В».

Оскільки, що на момент набуття чинності Законом № 889-VІІІ позивач працювала на посаді державної служби категорії «В» відповідачем цілком обґрунтовано присвоєно ОСОБА_1 9 ранг державного службовця.

Враховуючи викладене, Наказ Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 30-О від 30.05.2016 є правомірним, а відповідно у суду відсутні підстави для його скасування

Крім того, з огляду на те, що строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу державного службовця розпочався з дня призначення на головного спеціаліста юрисконсульта 01.04.2016, судом не знайдено підстав для задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача присвоїти позивачу 6 ранг державного службовця категорії «В» з 01.05.2016, а також здійснити перерахунок та виплату різниці у надбавці до посадового окладу за присвоєний 6 ранг державної служби у відповідності до додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» з 01.05.2016.

Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач у справі діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, і не порушив права та інтереси позивача у справі.

Таким чином, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 94 КАС України судові витрати позивачу не повертаються.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко