Справа № 807/2434/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

11 травня 2017 рокум. Ужгород№ 807/2434/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Луцович М.М., суддів - Рейті С.І., Шешеня О.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - не з'явився;

представника позивача - Калинюк Ю.Ю.

представника відповідачів 1, 2 - Пензов С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Закарпатської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 року по справі №2а-0770/1139/11 частково задоволено позов ОСОБА_5 до Чопської митниці та до Державної митної служби України визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме постановлено: 1)визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 10.03.2011 року №363-к "По особовому складу митних органів" в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_5, першого заступника начальника Ужгородської митниці; 2)поновити ОСОБА_5 з 11 березня 2011 року на посаді першого заступника начальника Ужгородської митниці; 3)зобов'язано Чопську митницю Державної митної служби України сплатити середньомісячну заробітну плату ОСОБА_5 з 11 березня 2011 року по 02 березня 2012 року за час вимушеного прогулу; 4)допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді першого заступника начальника Ужгородської митниці та виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах стягнення за 1 місяць.

Ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012 року та Вищого адміністративного суду України від 16.10.2014 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 року по справі № 2а-0770/1139/11 залишено без змін.

29.05.2015 року наказом Чопської митниці Міндоходів №55-о оголошено, що ОСОБА_5 поновлено на посаді першого заступника начальника Чопської митниці Міндоходів з 11.03.2011 р. (підстава: наказ Міністерства доходів і зборів України від 27.05.2015 р. №518-о "Про виконання рішення суду"(а.с.31).

Таким чином, виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 року про поновлення на роботі позивача, незважаючи на негайне виконання відбулося лише 29.05.2015 року.

Станом на день звернення із даною позовною заявою позивачу сплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу тільки за період з 11.03.2011 року по 02.03.2012 року, зокрема, 46 686,15 грн (а.с.34).

09.07.2015 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України та Міністерства доходів і зборів України щодо інформування його про те, коли та в якому порядку позивачу буде виплачено середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02.03.2012 року по 29.05.2015 року, і які документи необхідно для цього подати.

Відповіді від Міністерства доходів і зборів України позивачем не отримано.

Разом з тим, у відповіді Заступника голови Державної фіскальної служби України від 5.08.2015 р. №7610/П/99-99-05-04-01-14 ОСОБА_6 позивача повідомлено, що підстави для згаданої виплати відсутні, оскільки відсутнє судове рішення, яке б передбачало зобов'язання відповідачів таку виплату здійснити (а.с.32-33).

На повторне звернення адвоката позивача Калинюка Ю.Ю. від 02.10.2015 р. ДФС України в черговий раз проінформувала про відсутність підстав для здійснення нарахування та виплати заробітної плати за період з 02.03.2012 по 29.05.2015р. з огляду на те, що Постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 виконана в товному обсязі, а інші судові рішення щодо виплати ОСОБА_5 заробітної плати до ДФС - не надходили (а.с.35-41).

Зважаючи на викладені обставини позивач просив суд стягнути з Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 року у справі № 2а-0770/1139/11 за період з 03.03.2012 року по 29.05.2015 року у розмірі 302 349,57грн.

Представник відповідачів Закарпатської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив, при цьому заявивши клопотання про залишення даного адміністративного позову без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем строків звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, про прични своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення клопотання про залишення позовної запяви без розгляду заперечив з підстав викладених у письмових зпереченнях(а.с. 164-169).

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду поданого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом 29.05.2015 року наказом Чопської митниці Міндоходів №55-о оголошено, що ОСОБА_5 поновлено на посаді першого заступника начальника Чопської митниці Міндоходів з 11.03.2011 р. (підстава: наказ Міністерства доходів і зборів України від 27.05.2015 р. №518-о "Про виконання рішення суду")(а.с..31).

Зважаючи на вказане вище, позивач дізнався про поновлення його на раніше займаній посаді, а відтак і невиплату йому спірної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання судового рішення, фактично з 29.05.2015 року, однак із даною позовною заявою звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду лише18.12.2015 року, тобто із пропуском строків звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні 11.05.2017 року представником позивача суду було надано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому представник позивача посилається на п. 2.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012: "невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку".

Посилання представника позивача на п. 2.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 в даному випадку до спірних правовідносин не застосовується, виходячи з наступного.

Так, в даному випадку порушення законного права на працю у позивача виникло 10.03.2011 року згідно наказу №363-к "По особовому складу митних органів" в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_5, першого заступника начальника Ужгородської митниці і було триваючим по 29.05.2015 року, тобто до моменту винесення наказу Чопської митниці Міндоходів №55-о щодо ОСОБА_5 про поновлення на посаді першого заступника начальника Чопської митниці Міндоходів з 11.03.2011 року і закінчилось це триваюче порушення саме в день поновлення позивача на раніше займаній посаді.

Таким чином у позивача було достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, щодо невиплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду, оскільки про таку затримку йому було достеменно відомо у день поновлення на роботі шляхом оголошення наказу від 29.05.2015 року.

Суд також відхиляє посилання позивача та його представника на неможливість визначення суми, яка підлягала стягненню на користь позивача, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про його заробіток за два останні місяців, які передували дню звільнення, та згідно якої судом було визначено суму стягнення на користь позивача під час розгляду позовної заяви про поновлення на роботі (а.с. 112)

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 99 Кодексу встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява та матеріали справи не вказують на наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що позивач без поважних причин пропустив місячний строк звернення з позовом до суду оскільки, про порушення своїх прав дізнався 29.05.2015 року, в день поновлення на роботі, а до суду звернувся - 18.12.2015 р. тобто, з пропуском строків встановлених КАС України. Тому, позов в частині вимог про стягнення середнього заробітку за період з 03.03.2012 р. по 29.05.2015 р. слід залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення з позовом до суду без поважних причин.

Твердження представника позивача в судовому засіданні про те, що відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, є помилковим оскільки, на спірні правовідносини вказана правова норма не поширюється. Дана норма застосовується лише до правовідносин, коли право особи на отримання такої виплати не оспорюється і спірна виплата була їй нарахована проте, з певних причин не виплачена.

В даній же справі право позивача на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду, оспорюється і спірна сума не нараховувалась.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 р. № 13 глава XV КЗпП України не передбачає винятків щодо застосування строків звернення до суду. Тому, вимоги ст. 238 КЗпП України про право органу який розглядає спір постановити рішення про виплату працівникові належних йому сум (крім передбачених ст. 235 КЗпП України виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи ) без обмеження будь-яким строком застосовується за умови дотримання строків звернення з позовом до суду.

Дана позиція знайшла своє відображення у Постанові Вищого адміністративного суду України від 06.06.2013 р. № к/9991/79888/11.

Колегія суддів вважає, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення з позовом до суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі з 03.03.2012 р. по 29.05.2015 р., оскільки, про можливе порушення своїх прав на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі - позивач дізнався - 29.05.2015 р. тобто, з часу отримання від відповідача повідомлення про поновлення на роботі.

Водночас застосування до спірних правовідносин норм ч.2 ст.233 КЗпП України, є безпідставним оскільки, норми вказаної статті дають право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком тільки у випадку порушення законодавства про оплату праці.

Законодавство України про оплату праці складається, зокрема, із відповідних норм Закону України "Про оплату праці", Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2006 р. N 767 "Про умови оплати праці посадових осіб та працівників митної служби".

Ні позивач, ні матеріали справи не вказують на порушення жодних норм законодавства про працю, - позивачу під час роботи в Чопській митниці своєчасно та належним чином виплачувалась заробітна плата.

Зазначене, вказує на відсутність підстав для застосування наведених норм ст.233 КЗпП України.

Окрім наведеного вище, судом також було встановлено, що Постановою державного виконавця ВП №41281062 від 19.12.2013 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку із пропуском встановленого строку пред'явлення документів до виконання (а.с. 272, Т.2, справа №2а-0770/1139/11).

09.01.2014 року, позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та 14.04.2014 року про видачу дубліката виконавчого листа.

Згідно ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року вказані заяви позивача було задоволено повністю, видано дублікат виконавчого листа у адміністративній справі №2а-0770/1139/11 та поновлено строк на пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Однак, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та про видачу дубліката виконавчого листа - скасовано і прийнято нову, відповідно до якої в задоволенні заяв ОСОБА_5 - відмовлено повністю.

З огляду на викладене, суд констатує, що позивач з часу набрання законної сили постановою про його поновлення на раніше займаній посаді, не вжив достатніх заходів для реалізації даного судового рішення, шляхом своєчасного звернення виконавчого листа до виконання,пропустивши визначені законодавством строки.

Постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження з цих підстав не оскаржувалась, що встановлено ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року, відтак позивач не був поновлений на роботі вчасно внаслідок своєї ж бездіяльності.

Крім того, наявність підстав для залишення даної позовної заяви без розгляду підтверджується судовою практикою, зокрема ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.07.2012 р. №К/9991/30151/11 та постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2016 р. №876/3788/16 (а.с.144-151).

Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що в даній справі поважні причини пропуску встановленого законом строку відсутні, позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву у строк встановлений законом, а тому клопотання представника Закарпатської митниці ДФС про залишення позовної заяви без розгляду підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.99,100, 155,160,165 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Закарпатської митниці ДФС про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_5 до Закарпатської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення- - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя Суддя СуддяМ.М. Луцович С.І. Рейті О.М.Шешеня