Справа № 322/237/17(2-а/322/5/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2017 рокусправа № 322/237/17(2-а/322/5/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області

на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 30 березня 2017 р.

у справі № 322/237/17(2-а/322/5/17)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області

про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Новомиколаївського районного суду Запорізької області із адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача здійснити з 01 грудня 2016 року перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановивши його у розмірі 86% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, яка станом на 01 грудня 2016 року складає 25 600,00 грн.

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області звернулось з апеляційною скаргою, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016 року по справі № 808/2438/16, що набрала законної сили, було визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці у відсотковому співвідношенні з грошовим утриманням судді, працюючого на відповідній посаді, а саме 86 відсотків.

01.12.2016 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із збільшенням розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді. До заяви позивач додав довідку територіального управління ДСА України в Запорізькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01.12.2016 № 08-03/1073, розмір якої з 01.01.2016 склав 25 600,00 грн.

Листом від 26.01.2017 № 188/08 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, посилаючись на відсутність нормативно-правових актів, що встановлюють порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці відповідно до п. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

03.03.2017 Управлінням Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області було видано два розпорядження за № 117802, одним з яких позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2017, виходячи з розміру грошового утримання судді - 25 600,00 грн. із застосуванням ставки 82 відсотки та з обмеженням максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання сумою 10 740,00 грн., а іншим позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 05.01.2017, виходячи з розміру грошового утримання судді - 25 600,00 грн. із застосуванням ставки 82 відсотки без обмеженням максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», (в редакції на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Дія положень частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року по суті та змісту повинна бути застосована до спірних відносин позивача, до його права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах на сьогодення.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Досліджуючи правове поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Отже враховуючи зазначене, а також те, що згідно з довідкою територіального управління ДСА України в Запорізькій області № 08-13/1073 від 01.12.2016 року, станом на 01 грудня 2016 року, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці в грудні 2016 року збільшилась та становить 25 600 грн., позов підлягає задоволенню в частині вимог зобов'язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в розмірі 25 600 грн. відповідно до довідки територіального управління ДСА України в Запорізькій області № 08-13/1073 від 01.12.2016 року, починаючи з 01.12.2016 року.

Відповідно до частини 2 статті 200 КАС України не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Крім того є необґрунтованими доводи відповідача щодо неврахування судом першої інстанції здійсненного відповідачем з 01.01.2017 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, оскільки в резолютивній частині рішення судом зазначено про виплатити щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період, починаючи з 01.12.2016 року.

Інші доводи позивача викладені в апеляційній скарзі не стосуються предмету спора по цій справі.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року у справі № 322/237/17(2-а/322/5/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 16 травня 2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак