Справа № 2-а-10905/08/1570
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-10905/08/1570

Категорія: 10.3Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити заборгованість по разовій грошовій допомозі до 9 Травня за 2008 рік в сумі 4 310,00 грн., -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про стягнення заборгованості по щорічній допомозі до 9 травня за 2008 рік.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, щодо не проведення виплати різниці у разової грошової допомоги до 9 травня за 2008 рік на користь ОСОБА_4 в розмірі 4310,00 грн. за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. Зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення Одеської міської ради виплатити на користь ОСОБА_4 заборгованість по одноразовій допомозі до 9 травня за 2008 рік в сумі 4310 грн. 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачі посилаються на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції, позивач має статус інваліда війни, з урахуванням чого до 5 травня йому виплачувалась разова щорічна грошова допомога у розмірах, встановлених нормами Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Як зазначає сам позивач в своїй позовній заяві, ним була отримана щорічна разова грошова допомога, як інвалідом війни 1 групи у 2008 році у розмірі 500 грн.

За приписами статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, з розрахунку кратності мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" зазначеним особам допомога до 5 травня передбачена у грошовому виразі без застосування кратності мінімальної пенсії за віком.

Тобто, в даному випадку на період виникнення зазначених спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у Рішенні від 3 жовтня 1997 року N 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути одночасно врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено ним, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих правовідносинах, необхідно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 визнано неконституційними положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2008 роки", якими зупинялись на ці роки дія статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

На момент виникнення спірних правовідносин, а саме дату нарахування і виплату позивачеві органами праці та соціального захисту населення щорічної грошової допомоги, положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2008 роки" були діючими, а відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин відповідач на період виплати позивачеві щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2008 році діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України, а тому правових підстав для стягнення різниці у цьому випадку немає.

Аналогічну правову позицію висловив Вищій адміністративний суд в своїй Постанові від 20.10.2010 року по справі № К-20643/08.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але при цьому порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, - задовольнити повністю.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити заборгованість по разовій грошовій допомозі до 9 Травня за 2008 рік в сумі 4 310,00 грн., - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4, - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили Постанови апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3