Справа № 816/20/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/20/17
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"
до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

03.01.2017 ТОВ "Гарант Ойл Групп" (надалі - ТОВ "Гарант Ойл Групп") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві ) про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДФС у м. Києві щодо невключення до Єдиного реєстру акцизних накладних залишків пального, які зазначені в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, що належать платнику податків - Товариству з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А.", поданого у встановлений строк - 20.03.2016 та у встановленому виді до органів ДФС; зобов'язання ГУ ДФС у м. Києві включити до Єдиного реєстру акцизних накладних залишки пального, які зазначені в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, поданого до органів ДФС 20.03.2016, що належать платнику податків (позивачу з , стара назва - ТОВ "Ю.С.А.").

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ "Гарант Ойл Групп" (попереднє найменування - ТОВ "Ю.С.А.") 20.03.2016 подано, а контролюючим органом прийнято акт інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, проте, відповідач протиправно ухиляється від включення до Єдиного реєстру акцизних накладних залишків пального, вказаних в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. У запереченнях відповідачем зазначено про відсутність підстав для включення до Єдиного реєстру акцизних накладних залишків пального, вказаних в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, оскільки за наслідками виходу фахівців контролюючого органу за юридичною адресою платника встановлено відсутність посадових осіб підприємства за юридичною адресою, що унеможливило проведення фактичної перевірки та підтвердження відомостей, заявлених позивачем в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження у зв'язку з виникненням технічних проблем при проведенні судового засідання 27.04.2017 у режимі відеоконференція.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "Гарант Ойл Групп" (попереднє найменування ТОВ "Ю.С.А.") у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа, . Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. У своєму складі позивач має відокремлений підрозділ - "Склад паливно-мастильних матеріалів ТОВ "Ю.С.А." (а.с. 12-26).

На підставі наказу ТОВ "Ю.С.А." від 29.02.2016 № 10/1 позивачем проведено інвентаризацію, за результатами якої складено акт інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016.

01.03.2016 позивач зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального, що підтверджується Витягом з реєстру платників податку з реалізації пального від 20.03.2016 (а.с. 28).

20.03.2016 платником подано до ДПІ в Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві акт інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 (а.с. 29-31). Згідно з квитанцією № 2 документ доставлено до ДПІ в Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві 20.03.2016 в 11:46:31 (прийнято пакет) (а.с. 31, зворотній бік).

28.07.2016 позивач звернувся до ГУ ДФС у м. Києві із заявою від 28.07.2016 № 132 (а.с. 32) про включення до Єдиного реєстру акцизних накладних залишків пального, зазначених в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 від 20.03.2016.

За наслідком розгляду вказаної заяви відповідач фактично відмовив у її задоволенні, посилаючись на відсутність підстав для включення до Єдиного реєстру акцизних накладних залишків пального, вказаних в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, оскільки за наслідками виходу фахівців контролюючого органу за юридичною адресою платника встановлено відсутність посадових осіб підприємства за юридичною адресою, що унеможливило проведення фактичної перевірки та підтвердження відомостей, заявлених позивачем в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 (а.с. 33, 35).

31.08.2016 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на рішення ГУ ДФС у м. Києві щодо невнесення до системи електронного адміністрування реалізації пального показників акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 (а.с. 37-38).

За результати розгляду скарги вищим контролюючим органом складено лист від 23.09.2016 № 20705/6/99-99-12-03-03-15, у якому Державна фіскальна служба України фактично підтримала дії та рішення ГУ ДФС у м. Києві (а.с. 39).

Вказуючи на факт невнесення контролюючим органом даних акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 до Єдиного реєстру акцизних накладних, що перешкоджає господарській діяльності підприємства та виключає можливість реєстрації акцизних накладних на продане пальне, ТОВ "Гарант Ойл Групп" звернулось до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 9 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачено, що протягом 20 календарних днів, починаючи з 01.03.2016, платник податку зобов'язаний подати контролюючому органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 із зазначенням адрес об'єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, в яких зберігаються обсяги залишку пального, їх технічних параметрів (фізична місткість, що відповідає технічним паспортам), правовстановлюючих документів на відповідні об'єкти та документів, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об'єктів. Зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній пунктом 232.3 статті 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального. Форма акта проведення інвентаризації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Дані акта проведення інвентаризації обсягів залишку пального можуть бути перевірені контролюючим органом у встановленому порядку протягом шести календарних місяців із дня його подання. При встановленні за результатами перевірки невідповідності обсягів пального, зазначених у акті інвентаризації, фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку підприємства контролюючий орган здійснює відповідні коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних на підставі даних акта перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог пункту 9 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, на підставі наказу від 28.04.2016 № 2616 ГУ ДФС у м. Києві призначено проведення фактичної перевірки ТОВ "Ю.С.А." за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 4, корпус 21 щодо дотримання норм законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального за період діяльності з 01.01.2016 по 13.05.2016 (а.с. 59).

04.05.2016 співробітниками ГУ ДФС у м. Києві здійснено виїзд за юридичною адресою ТОВ "Ю.С.А." та встановлено відсутність суб'єкта господарювання за юридичною адресою, що відображено в акті від 04.05.2016 № 34/26-15-40-01-14 (а.с. 62) та подано запит від 04.05.2016 № 34 до ОУ ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на встановлення місцезнаходження боржника (а.с. 63-65).

Співробітниками ОУ ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснено виїзд за юридичною адресою ТОВ "Ю.С.А." та за результатами здійснених заходів складено довідку від 24.06.2016 № 655 про непідтвердження місцезнаходження позивача за юридичною адресою (а.с.67).

Враховуючи зазначені обставини, контролюючий орган констатував неможливість проведення фактичної перевірки ТОВ "Ю.С.А." з питань перевірки акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на 01.03.2016, що у свою чергу стало перешкодою для невнесення даних акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 позивача до Єдиного реєстру акцизних накладних.

При цьому, за доводами позивача, ТОВ "Ю.С.А." 24.06.2016 знаходилось за своєю юридичною адресою (м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 4, корпус 21), посилаючись на відомості Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 12-26), та наявність у власності підприємства частини нерухомого майна за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 4, корпус 21 (а.с. 41-42).

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд виходить з наступного.

За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Судом встановлено, що згідно з відомостями акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 залишки пального, що належать позивачу, зберігаються за адресами: 08302, Київська область, м. Бориспіль, вул. Соцмістечко, 1; та 29001, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Пилипчик; 37043, Полтавська область, Пирятинський район, с. Малютинці, 134 км шосе Київ-Харків-Довжанський (а.с. 29-31).

Зважаючи на те, що метою проведення фактичної перевірки є дані акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, суд погоджується з доводами ТОВ "Гарант Ойл Групп" про те, що фактична перевірка обсягів залишків пального, що належать позивачу, мала здійснюватись не за юридичною адресою підприємства, а за місцями зберігання залишків палива, які вказані в акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016.

Відповідач доказів вчинення заходів з метою проведення фактичної перевірки за адресами зберігання пального позивача суду не надав, а тому доводи контролюючого органу про неможливість підтвердити дані акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 визнаються судом необґрунтованими.

Крім того, у листі Державної фіскальної служби України від 05.05.2016 № 10105/6/99-99-12-02-02-12 "Про надання податкової консультації питань проведення перевірок контролюючими органами актів інвентаризації залишків пального" роз'яснено, що пункт 9 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України не обмежує контролюючі органи у виборі виду перевірки, що передбачені статтею 75 Кодексу. Отже, Державна фіскальна служба України визнала право контролюючих органів перевіряти дані актів інвентаризації обсягів залишку пального як в ході фактичних, так і документальних перевірок.

Слід зауважити, що пунктом 9 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачено право, а не обов'язок контролюючого органу щодо проведення перевірки даних актів інвентаризації обсягів залишку пального. При встановленні за результатами перевірки невідповідності обсягів пального, зазначених в акті інвентаризації, фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку підприємства, контролюючий орган здійснює відповідні коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних на підставі даних акта перевірки.

За таких обставин, з метою уникнення порушення прав платника податків відповідач мав внести надані позивачем відомості акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 до Єдиного реєстру електронних акцизних накладних, а упродовж шести місяців з дня подання підприємством акта інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 провести фактичну чи документальну перевірку та в разі виявлення обставин, передбачених абзацом 4 пункту 9 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, здійснити відповідні коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних.

Проаналізувавши наведене, суд визнає протиправною бездіяльність ГУ ДФС у м. Києві щодо невключення до Єдиного реєстру акцизних накладних залишків пального, які зазначені в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, що поданий 20.03.2016 платником податків - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А." (), та з метою відновлення порушеного права платника податків вважає за необхідне зобов'язати ГУ ДФС у м. Києві включити до Єдиного реєстру акцизних накладних залишки пального, які зазначені в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, що поданий 20.03.2016 платником податків - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А." ().

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності своєї бездіяльності, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо невключення до Єдиного реєстру акцизних накладних залишків пального, які зазначені в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, що поданий 20.03.2016 платником податків - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А." ().

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві включити до Єдиного реєстру акцизних накладних залишки пального, які зазначені в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, що поданий 20.03.2016 платником податків - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А." ().

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" () витрати зі сплати судового збору у розмірі 2756,00 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна