Справа № 1214/3467/2012
Суддя: Коваленко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1214/3467/2012
Провадження № 2-а/415/48/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області в якому просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з приводу відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу роботи на ДП «ЛісМол» (Лисичаський гормолокозавод) з 21.06.1983 року по 22.04.2005 року неправомірними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу роботи у якості машиніста аміачно-холодильних установок 4 розряду цеху з переробки молока з 21 червня 1983 року по 22 квітня 2005 року, як роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці (Список 2) з дати досягнення пенсійного віку на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що при досягненні 50 років, маючи при цьому 22 роки стажу роботи в особливо шкідливих умовах праці (Список № 2), позивач звернулась до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську з приводу призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах. При призначенні пенсії їй було відмовлено, оскільки нею не додано довідку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців про ліквідацію підприємства. ДП «Лісмол» в 2001 році передано Державному акціонерному товариству «Придністровські магістральні нафтопроводи» Лисичанське районне нафтопровідне управління. 23.01.2002 року ДАТ «Придністровські магістральні нафтопроводи» було реорганізовано у філію «Придністровські магістральні нафтопроводи» ВАТ «Укртранснафта». У 2005 році позивача звільнено у зв'язку з ліквідацією цеху. Довідку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців про ліквідацію ДП «Лісмол» позивач не має можливості надати. 01 вересня 2011 року Лисичанським міським судом було винесено постанову, якою було зобов'язано відповідача розглянути документи для вирішення питання наявності у позивача пільгового стажу необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак листом відповідача позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутись до суду.

Представником відповідача надані письмові заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких зазначено, що Управління пенсійного фонду заперечує проти задоволення позову. Згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за віком список №2 призначається жінкам у віці 50 років, при загальному стажу роботи 20 років, із них по списку№2 - 10 років. Страховий стаж позивача становить 35 років 11 днів в тому числі по списку № 2. Період роботи з 21.06.1983 року по 05.02.2001 рік на Лисичанському гормолокозаводі в якості машиніста аміачно-холодильних установок та підтверджено архівними довідками виданими міським архівом м. Лисичанська. Відповідно до довідки № 2861-19/26 від 13.05.2009р. архівний відділ повідомляє, що документи по атестації робочих місць в Лисичанському гормолокозаводі на зберігання до архіву не надходили. Оскільки позивачкою не надано довідки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємств про ліквідацію підприємства, установи, організації, та копії документів про проведення атестації робочих місць, не має можливості відправити документи на Комісію для підтвердження пільгового стажу роботи, а також призначити пенсію на пільгових умовах. З урахуванням викладеного, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином 19.04.2017 року, відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши відомості про належне повідомлення сторін про час, дату та місце розгляду справи, беручи до уваги заяву позивача про слухання справи за її відсутності, враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно вимог ст. 41 КАС України.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судом вирішено розглянути справу в письмовому провадженні без проведення судового засідання та, відповідно, без складання журналу судового засідання.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2011 року позивач вперше звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області 28 березня 2011 року позивачу було відмовлено у розгляді документів для підтвердження пільгового стажу.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 1 вересня 2011 року зазначена відмова відповідача була визнана протиправною та зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області розглянути документи ОСОБА_2 для вирішення питання наявності у неї пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

Листом від 29 березня 2012 року № 2621/02-10 Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області повідомило, що рішенням відділу з призначення пенсії від 26 березня 2012 року № 2056 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за списком № 2. Зазначено, що оскільки позивачем не надано довідку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців про ліквідацію підприємства, установи, організації та копії документів про проведення атестації робочих місць, то немає можливості відправити її документи Комісії для підтвердження пільгового стажу роботи, а також призначити пенсію на пільгових умовах.

Не погодившись з діями відповідача та прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 18 травня 2012 року по справі 2-а/1214/113/2012 позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.07.2012 року по справі 2-а/1214/113/2012 постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 18 травня 2012 р. у справі № 2а/1214/113/2012 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2012 року - постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 18 травня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.07.2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, врахувавши висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.12.2012 року, суд виходить з наступного.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 21.06.1983 року прийнята до Лисичанського гормолокозаводу на посаду машиніста аміачно-холодильних установок у компресорному цеху, звільнена 01.10.1997 року. 01.10.1997 року прийнята до ДП «Лисмол» на посаду машиніста компресорного цеху, звільнена - 05.02.2001 року. З 05.02.2001 року по 28.09.2001 року працювала в цеху переробки молока Лисичанського РНУ машиністом аміачно-холодильних установок 4 розряду. З 01.10.2001 року по 22.04.2005 року працювала в ДАТ «Придністровські магістральні нафтоводи» машиністом холодильних установок 4 розряду.

Згідно з архівною довідкою від 13.05.2009 р. № 2863-19/26 ОСОБА_3 працювала на Лисичанському гормолокозаводі на посаді машиніст аміачно-холодильних установок компресної установки в компресорному цеху з 21.06.1983р. по 01.10.1997 р. З 01.10.1997 р. по 05.02.2001р. працювала на ДП «Лисмол» машиністом компресорного цеху.

Згідно з архівною довідкою від 13.05.2009 року № 2861-19/26 документи по атестації робочих місць на Лисичанському гормолокозаводі до архівного відділу Лисичанської міської ради не надходили.

Згідно з архівною довідкою від 13.05.2009 року № 2860-1926, ОСОБА_1 за час роботи на Лисичанському гормолокозаводі з 21.06.1983 року по 01.10.1997 року відпусткою без нарахування заробітної плати не користувалась.

Згідно з архівною довідкою від 13.05.2009 року № 2860-1926, ОСОБА_1 за час роботи на Лисичанському гормолокозаводі з 01.10.1997 року по 05.02.2001 року відпусткою без нарахування заробітної плати не користувалась.

Згідно копії повідомлення Головного управління ДФС у Луганській області Державна податкова інспекція у м. Лисичанську, від 17.09.2015 року № 1587/110, ДПІ у м. Лисичанську було розпочато формування пакету документів для звернення до Луганського Окружного адміністративного суду з вимогами припинення юридичної особи, а саме ЗАТ «Лисичанскьий міськмолокозаводу» та КП «Будівельне управління №2», але у зв'язку з відсутністю коштів на сплату судового збору, ДПІ у м. Лисичанську немає змоги звертатися до суду з будь-якими позовами.

Згідно копії повідомлення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.10.2015р. № 14/01/23896/НК, комісія має право звернутись до суду з позовом про припинення лише акціонерного товариства, тобто у комісії відсутні повноваження звернутися до суду з позовом про припинення ДП ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод «Лисмол». Щодо звернення до суду - про припинення ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод» комісією зазначено, що інформація щодо ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод» буде опрацьовано.

Як вбачається з відповіді Лисичанської міської ради від 02.03.2017 року № 112-04-Д-147/2, у Лисичанської міської ради відсутні повноваження стосовно ініціативи процедури ліквідації ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод», ДП «Лисмол». З цього приводу було направлено лист до Державної податкової інспекції м. Лисичанська, Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку (відповіді яких зазначені вище) та в прокуратуру м. Лисичанськ від якої відповідь не отримана. Зазначені організації є державними органами. Лисичанській міській раді, як органу міського самоврядування, вищезазначені державні органи не підконтрольні і вплинути на їх роботу або виконувати їх функцію Лисичанська міська рада не має можливості.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з архівною довідкою від 24.04.2017р. № 1321/01-26 ОСОБА_1 має стаж роботи на Лисичанському гормолокозаводі на посаді машиніст аміачно-холодильних установок в компресорному цеху з 21.06.1983р. по 01.10.1997р..

Згідно з архівною довідкою від 24.04.2017р. № 1322/01-26, ОСОБА_1 має стаж роботи на ДП «ЛисМол» на посаді машиніст аміачно-компресорних установок в компресорному цеху з 01.10.1997р. по 02.10.1998р., з 02.10.1998 року по 05.02.2001р. - машиністом АХУ (так у документах).

Згідно з архівною довідкою від 24.04.2017р. № 1323/01-26, ОСОБА_1 за час її роботи перебувала у частково оплачуваній відпустці по доглядом за дитиною до полутора років з 10.10.1990 р.- по 01.03.1992 р.; б/отп - з 01.03.1992 р.-01.11.1992 р.; б/отп - 16.02.1994-01.03.1994. Відомості про переводи на іншу роботу та про роботу з неповним робочим днем трудовий архів не має.

Згідно з архівною довідкою від 24.04.2017 р. № 1324/01-26 у документах з особового складу ДП «ЛисМол» є такі дані про користування відпусткою без нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за час роботи з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р. б. отп. 12.06.2000 р. - 17.06.2000 р. Відомості про переводи на іншу роботу та про роботу з неповним робочим днем трудовий архів не має.

Згідно з архівними довідками від 24.04.2017р. № 1330/01-26, від 24.04.2017р. № 1329/01-26, від 24.04.2017р. № 1328/01-26, від 24.04.2017р. № 1327/01-2726, від 24.04.2017 р. № 1326/01-26, ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за період роботи на Лисичанському гормолокозаводі з червня 1983 р. по жовтень 1997р., та за період роботи на ДП «ЛисМол» з жовтня 1997р. по лютий 2001р.

Як вбачається з копії довідки відділу адміністративних послу Лисичанської міської ради від 13.01.2014 року № 12-10/02, закрите акціонерне товариство «Лисичанський молокозавод» є правонаступником прав та обов'язків дочірнього підприємства ВАТ «Луганськмолпром» «Лисичанський міськмолокозавод».

Відповідно до копії наказу орендного підприємства «Луганськмолпром» Лисичанський ММЗ № 72 від 03.08.1994р. затверджено перелік робочих місць з льотним пенсійним забезпеченням.

Робоче місце №4, аміачна компресорна, машиніст аміачно-холодильних установок входить до переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з льотним пенсійним забезпеченням, про що свідчить копія відповідного переліку.

Відповідно до наказу ДП «ЛисМол» від 15.02.1999 р. №50, затверджено перелік робочих місць, професій, посад для яких підтверджено право на льотне пенсійне забезпечення, передбачених списком №1 та №2.

«Машиніст аміачних холодильних установок» відноситься до переліку професій для яких підтверджено право на льотне пенсійне забезпечення по ДП «ЛисМол», про що свідчить копія відповідного переліку.

Відповідно до ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» обумовлено призначення пенсії працівникам, що зайняті повний робочий день інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи на менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особи, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких в дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, Розділом ХХХІІІ «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення машиністів холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки (п. 33).

Як вбачається з рішення відповідача, підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах відповідач визначив відсутність у наданих позивачем документах довідки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців про ліквідацію підприємства, установи чи організації.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок), основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наданими позивачем документами, зокрема, архівними довідками та копіями наказів про атестацію робочих місць доводиться що, позивач працювала машиністом аміачно-холодильних установок в Лисичанському міськмолокозаводі з 21.06.1983 р. по 01.10.1997 р. та в Дочірньому підприємстві «ЛисМол» з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р., «машиніст аміачно-холодильних установок» відноситься до переліку професій для яких підтверджено право на льотне пенсійне забезпечення, що дає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13, ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення з заявою про призначення пенсії до відповідача.

Таким чином, наявність або відсутність довідки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців про ліквідацію підприємства, установи чи організації є визначальною тільки при відсутності інших підтверджуючих пільговий стаж документів та ліквідації підприємства, установи чи організації, що унеможливлює отримання уточнюючої довідки про пільговий стаж роботи.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду через відсутність підтвердження атестації робочого місця машиніста аміачно-холодильних установок, як і відсутність відомостей про ліквідацію підприємств.

Суд вважає, що такі доводи не можуть бути прийняти, оскільки посада машиніста аміачно-холодильних установок передбачена Списком № 2, а відмову у призначені позивачці пенсії формальною, бо вона порушила права позивача на належне соціальне забезпечення, порушила конституційний принцип щодо визнання прав людини найвищою соціальною цінністю держави, а тому є протиправною.

Також суд звертає увагу на наступне. Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи, що у позивача містяться записи про роботу, яка відповідає Списку № 2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, а також з урахуванням наявності інших документів, які підтверджують наявність у позивача стажу за Списком № 2, що дає позивачу право на пенсію за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку).

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Враховуючи, що пільговий стаж ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не зарахований період її роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок 4-го розраду - з 21.06.1983 р. по 22.04.2005 р., то суд вважає, що її право на соціальний захист, що гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, порушено.

Таким чином, суд вважає, що відмова відповідача у зарахуванні стажу роботи позивача на вказаному підприємстві до пільгового стажу, що дає право призначити пенсію на пільгових умовах, на підставі відсутності атестації робочих місць є неправомірною, оскільки обов'язок проведення та відповідальність за несвоєчасне проведення атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці покладено на керівника підприємства, організації, а тому не може бути підставою для відмови у включенні відповідного періоду роботи до пільгового стажу.

При цьому необхідне зазначити, що Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі « Moreno Gomez проти Іспанії», заява № 4143/02).

Також, в контексті обґрунтувань позовних вимог та звернення до субєкта владних повноважень з приводу призначення пенсії на пільгових умовах необхідно зазначити, що згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 року Європейський Суд. зазначив, що поняття «майно» у статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як «майно» в цілях даного положення.

Зміст конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також в цьому рішенні Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому. У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1265а15 (яке є обовязковим для всіх судів в порядку ст.244-2 КАС України). Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, оцінюючи дії Управління Пенсійного фонду України у м. Лисичанську на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що приймаючи спірне рішення, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведених приписів відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо доказів правомірності своїх дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу.

З урахуванням вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, враховуючи заяву позивача щодо покладення судових витрат на неї, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах задовольнити повністю.

Визнати дій Управління Пенсійного фонду України у м. Лисичанську, з приводу відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду у м. Лисичанськ призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням пільгового стажу роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок 4-го розраду - Гормолокозавод - з 21.06.1983 р. по 22.04.2005 р.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.В. Коваленко