Справа № 804/2827/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 травня 2017 р. cправа № 804/2827/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви Приватного підприємства "Сігма" до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ :

05 травня 2017 року Приватне підприємство "Сігма" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовоною заявою до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:

- визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними з підстав викладених в позовній заяві, поновити строк звернення до адміністративного суду, та прийняти дану позовну заяву до розгляду;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 29519828 від 28.10.2011.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 17 - 19, 104 - 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частинами 1 - 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем є юридична особа - Приватне підприємство "Сігма", яким заявлено позовні вимоги до відповідача Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Господарське судочинство - це врегульована господарсько-процесуальними нормами діяльність суду з відправлення правосуддя у господарських справах.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 ГПК.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 29519828 від 28.10.2011, винесена на підставі наказів Господарського суду міста Києва № 41/422 від 18.11.2010, № 35/315 від 05.08.2010, № 37/105 від 30.08.2011 та №23/501 від 25.10.2010.

Отже, статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України чітко встановлено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Пунктом 9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що за змістом статті 121-2 ГПК, скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

У порядку згаданої статті ГПК до господарських судів оскаржуються й дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби під час виконання рішень третейських судів, якщо виконавчі документи на примусове виконання таких рішень видано господарськими судами (розділ XIV-1 ГПК).

Пунктом 9.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що за змістом частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" і частини першої статті 121-2 ГПК розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа; скарги ж, подані іншими, крім зазначених, особами розгляду в господарських судах не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

Отже, судом встановлено, що розгляд даної справи повинен розглядатись місцевим господарським судом, в порядку господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи положення вищенаведених норм права, з урахуванням розяснень Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку, що даний спір належить до компетенції місцевого господарського суду в порядку господарського судочинства, з урахуванням територіальної підсудності справ, визначеній у статті 15 Господарського процесуального кодексу України, тому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі.

Враховуючи прийняття такого процесуального рішення, оцінка відповідності, строку звернення, форми та змісту поданої позовної заяви, відповідно до вимог чинного законодавства судом не надається.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Судом встановлено, що позивачем - Приватним підприємством "Сігма" при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1600,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 22 від 03.05.2017 р.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1600,00 грн. підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до частин 2, 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 4, 17 - 19, 50, 87, 105 107, 109, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі № 804/2827/17 за позовом Приватного підприємства "Сігма" до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Сігма" () судові витрати повязані із сплатою судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Розяснити позивачу право на звернення із зазначеним позовом до місцевого господарського суду в порядку господарського судочинства, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, невідкладно направити особі, яка її подала.

Розяснити позивачу, що відповідно до частини 5 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1