Справа № 2-а-380/10/1522
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 р.Справа № 2-а-380/10/1522

Категорія:6.2.1Головуючий в 1 інстанції: Кравчук Т.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, третя особа на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Амарант-Лендтрейдінг», про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради №2317-V від 22 січня 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2008 року позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулись до суду з позовом до Одеської міської ради з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №2317-V від 22.01.2008 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Амарант -Лендтрейдінг»(далі-ТОВ «Амарант-Лендтрейдінг») надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовної площі 0,7 га за адресою: м.Одеса, вул.Балківська, 139 ріг вул.Середньої, для проектування, будівництва та експлуатації торгово-офісного центру і благоустрою території.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення міськради порушує їх права та охоронювані законом інтереси у сфері публічно-правових відносин як членів територіальної громади м.Одеси, оскільки воно не відповідає вимогам законодавства і направлено на незаконне розпорядження комунальною власністю. Позивачі вважали, що всупереч вимогам п.2 ч.1 ст.124 ЗК України, згідно якого набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі. ТОВ «Амарант-Лендтрейдінг» не має у власності обєктів нерухомості на зазначеній земельній ділянці, тому рішення відповідача є протиправним.

У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, посилаючись на те, що згода на розробку проекту відведення земельної ділянки фактично означає згоду місцевої ради на подальшу передачу земельної ділянки в оренду. Окрім того представник позивачів зазначив, що передача в оренду земельної ділянки, яка не продана з аукціону, призвело до зменшення надходжень до бюджету, що призведе до зменшення та погіршення обсягу та умов надання послуг членам територіальної громади м.Одеси.

Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду не є обовязковою підставою для подальшого прийняття рішення про передачу такої земельної ділянки в оренду шляхом затвердження проекту землеустрою. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачі не навели обґрунтувань порушення їх прав та свобод прийняттям рішення міськради №2317-V від 22.01.2008 року.

Представник ТОВ «Амарант-Лендтрейдінг»просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване позивачами рішення відповідає вимогам чинного законодавства, прийняте в межах повноважень та за наявності всіх необхідних документів. ТОВ «Амарант-Лендтрейлінг»є власником обєкта незавершеного будівництва за вищевказаною адресою, що суперечить доводам позивачів про відсутність на спірній земельній ділянці обєктів нерухомості.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 16.09.2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду позивачі подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вказано, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у звязку з чим просять його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини у справі.

22.01.2008 року Одеською міською радою прийнято рішення №2317-V «Про надання згоди ТОВ «Амарант -Лендтрейдінг» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовної площі 0,7 га за адресою: м.Одеса, вул. Балківська,139 ріг вул.Середньої, для проектування, будівництва та експлуатації торгово-офісного центру і благоустрою території.»

Вказаним рішенням надано згоду ТОВ «Амарант-Лендтрейдінг»на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовної площі 0,7 га за адресою: м.Одеса, вул. Балківська,139 ріг вул.Середньої, для проектування, будівництва та експлуатації торгово-офісного центру і благоустрою території.

В межах земельної ділянки, щодо якої надано згоду на розробку проекту землеустрою, ТОВ «Амарант-Лендтрейдінг» має у власності обєкт незавершеного будівництва за адресою: м.Одеса. вул.Балківська, 139-г, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «ОМБТІ та РОН» від 07.08.2008 року за реєстраційним номером: 24276945, номер запису:15 в книзі:1нс-22.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив із того, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення, для отримання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки слугувала наявність усіх необхідних документів, висновків та погоджень з цього приводу.

Відхиляючи доводи позивачів з приводу неправомірності зазначеного рішення міськради з причин необхідності набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній і комунальній власності, виключно шляхом проведення аукціонів, суд першої інстанції зазначив , що оскаржуване рішення не є підставою для укладення договору оренди з ТОВ «Амарант-Лендтрейдінг» в розумінні положень ст.ст. 124, 125, 126 ЗК України, які регулюють порядок передачі земельних ділянок в оренду, виникнення права на земельну ділянку та документи, що посвідчують таке право, а тому відсутній факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин як членів територіальної громади м.Одеси.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними по суті і такими, що узгоджуються з вимогами ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, ст.ст.123,124.134 Земельного Кодексу України.

Так, статтею 16 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (ч. 2 ст. 124 ЗК України).

Частиною 2 ст. 134 ЗК України встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Частиною 3 ст. 124 ЗК України встановлено, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 123 ЗК України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації (ч. 2 ст. 123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 3 ст. 123 ЗК України).

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні (ч. 4 ст. 123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК України).

Таким чином, юридичній особі надано право одержання земельної ділянки у користування, а розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Тобто за змістом вказаних норм прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, які фактично направленні на узгодження сторонами в порядку, визначеному законодавством, що діяло на момент виникнення цих відносин, однієї із істотних умов договору оренди землі - об'єкту оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), яка є складовою при визначенні розміру орендної плати, не виключає в подальшому необхідність проведення земельних торгів (аукціону), метою яких є формування найвигіднішої ціни оренди.

Аналіз положень законодавства, яке регулює спірні відносини, дає підстави дійти висновку, що рішення виконкому про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, прийняте в межах повноважень, делегованих Радою, було підставою для прийняття Радою рішення лише про затвердження проекту відведення земельної ділянки, а не передачу її в оренду без проведення земельних торгів (аукціонів) згідно з пунктом 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України.

За встановлених судом першої інстанції обставин , колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що затвердження проекту землеустрою не зобовязує відповідача приймати рішення про надання вказаної земельної ділянки в оренду юридичній особі ( позивачу)

Стосовно порушення відповідачем процедури прийняття спірного рішення, колегія суддів, погоджуючись із вказаними доводами апелянтів, зазначає, що факт порушення процедури не вплинув на права і обовязки позивачів, які були наведені у позовній заяві та у апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає не суттєвими та такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м.Одеси від 16 вересня 2010 року у справі № 2-а-380/10/1522 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення судового рішення у повному обсязі 19 вересня 2011 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян