Справа № 621/497/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 р. Справа № 621/497/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Лаптій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 12.04.2017р. по справі № 621/497/17

за позовом ОСОБА_1

до Зміївського районного військового комісаріату

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Зміївського районного військового комісаріату, в якому, з урахуванням уточнень, просив скасувати постанову №29 від 02.03.2017 року по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08.11.2016 року він звернувся до Зміївського районного військового комісаріату для постановки на військовий облік. Після ознайомлення з його військовим квитком, співробітник Зміївського районного військового комісаріату відмовила в постановці на облік, запропонувавши сплатити адміністративний штраф за пропуск семиденного строку постановки на військовий облік та пройти медичну комісію. Він отримав направлення на медкомісію і пройшовши її, надав документи та висновки. Навіть після отримання документів медичного обстеження, співробітники Зміївського районного військового комісаріату поставити його на облік відмовилися. 02.03.2017 року робітник відділу кадрів, за місцем праці, повідомила його про необхідність навідатися до Зміївського районного військового комісаріату. По прибуттю до Зміївського районного військового комісаріату йому було вручено постанову про адміністративне правопорушення. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 12.04.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 12.04.2017 року та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначив, що оскільки порушення позивачем правил військового обліку було встановлено 08.11.2016 року, то приймаючи оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення відповідач порушив встановлений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) двохмісячний строк накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись, просили провести розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що постановою військового комісара Зміївського районного військового комісаріату ОСОБА_2 від 02.03.2017 року №29 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП, яке виявилося в тому, що 28.02.2017 року о 09 годині 00 хвилин на підставі пояснення військовозобов'язаного ОСОБА_3, який не з'являвся до військового комісаріату з 2010 року по теперішній час, було встановлено, що він знявшись з військового обліку у Хмельницькому ОМВК у 2010 році прибув до Зміївського району для подальшого працевлаштування, але не з'явився до Зміївського РВК для постановки на військовий облік і надання віськовооблікових даних, чим порушив п. 10 ст. 38 Закон України "Про військовий обов'язок і військову службу", а також п. 25 постанови КМУ №921. (а. с. 9, 23, 31).

З копії протоколу про адміністративне правопорушення №25 від 28.02.2017 року вбачається, що 28.02.2017 року о 09 годині 00 хвилин на підставі пояснення військовозобов'язаного ОСОБА_3, який не з'являвся до військового комісаріату з 2010 року по теперішній час, було встановлено, що він знявшись з військового обліку у Хмельницькому ОМВК у 2010 році прибув до Зміївського району, для подальшого працевлаштування, але не з'явився до Зміївського РВК для постановки на військовий облік і надання віськовооблікових даних, чим порушив п. 10 ст. 38 Закон України "Про військовий обов'язок і військову службу", а також п. 25 постанови КМУ №921. (а. с. 32).

Позивач, не погоджуючись із правомірністю притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваної постанови, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов виснвоку про те, що у діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210 КУпАП є законною та обґрунтованою, складена уповноваженою особою з додержанням вимог законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення на підставі оскаржуваної постанови, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Відповідно до ст. 235 КУпАП військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 - 211-6 КУпАП.

Відповідно до статті 210 КУпАП, порушення військовозобов'язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах - тягнуть за собою накладення штрафу від п'яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених, зокрема, у ст. 234-2 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Перевіряючи правомірність винесення відповідачем оскаржуваної постанови, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Відповідно до п. 10 ст. 38 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу" призовники та військовозобов'язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров'я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов'язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Пунктом 2 частини 1 статті 37 вказаного Закону передбачено, що взяттю на військовий облік призовників та військовозобов'язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов'язаних військовозобов'язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу", призовники та військовозобов'язані після прибуття до нового місця проживання зобов'язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на військовому обліку у Хмельницькому ОМВК Хмельницької області до 21.04.2010 року та після прибуття 30.06.2010 року до нового місця проживання в будинок №16 розташованого по вул. Металіста м. Зміїв Харківської області (а. с. 4-5, 18-19) в семиденний строк не став на військовий облік, чим порушив правила військового обліку.

Згідно статті 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 7 КУпАП.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24.06.1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, серед іншого, чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1988 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (із змінами, згідно з постанови Пленуму Верховного Суду від 03.12.97 р. N 12), при перевірці додержання органом (посадовою особою) встановленого ст. 38 КпАП України двомісячного строку застосування адміністративного стягнення судам слід мати на увазі, що при правопорушеннях, які тривають (самоправне зайняття жилого приміщення - ст. 151 КпАП України, порушення або невиконання встановлених правил пожежної безпеки - ст. 175, невиконання обов'язків по вихованню і навчанню дітей - ст. 184 та ін.), зазначений строк обчислюється з дня виявлення правопорушення.

З врахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що строки накладення адміністративного стягнення в силу ст. 38 КУпАП підлягають обчисленню з дати його безпосереднього виявлення.

Як вказує позивач, він 08.11.2016 року звернувся до Зміївського районного військового комісаріату для постановки на військовий облік. Факт звернення позивача до військового комісаріату 08.11.2016 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями письмових пояснень посадових осіб Зміївського районного військового комісаріату (а.с. 35-35) та також не заперечувалось відповідачем у наданих під час розгляду справи запереченнях на позов та запереченнях на апеляційну скаргу.

Враховуючи фактичну дату виявлення адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративне стягнення повинно бути застосовано, з урахуванням святкових та вихідних днів у 2017 році, не пізніше як 10.01.2017 року.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини та докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП, оскільки оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення винесена з порушенням двомісячного строку застосування адміністративного стягнення.

Посилання відповідача на відсутність пропуску строку накладення адміністративного стягнення через те, що позивач станом на час винесення оскаржуваної постанови не перебував на військовому обліку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як було встановлено судовим розглядом, фактично адміністративне правопорушення було виявлено 08.11.2016 року, а тому строки застосування стягнень повинні обраховуватись саме з даної дати.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, а тому вона є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Зміївського районного суду Харківської області від 12.04.2017р. по справі №621/497/17 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 12.04.2017р. по справі №621/497/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Зміївського районного військового комісаріату про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову Зміївського районного військового комісаріату №29 від 02.03.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 119 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Мельнікова Л.В.

Повний текст постанови виготовлений 16.05.2017 р.