Справа № 807/189/17
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокум. Ужгород№ 807/189/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Кречко Л.В.

за участю представників

позивач: ОСОБА_1, адвокат Васильчук Л.Б.

відповідача: Яблонський О.О. (довіреність від 15.03.2017 року № 11/129)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 травня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова складена в повному обсязі 15 травня 2017 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - відповідач, ГУНП в Закарпатській області), яким просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Закарпатській області № 24 о/с від 02.02.2017 року про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 слідчого Слідчого управління ГУНП у Закарпатській області; поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області; стягнути з ГУНП в Закарпатській області грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом ГУНП в Закарпатській області за № 24 о/с від 02.02.2017 року, позивача звільнено зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (п.4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України"). На думку позивача, наказ про його звільнення зі служби в поліції не містить однозначної та чіткої підстави звільнення, та, формулювання наказу про звільнення, яке не містить чіткої законодавчої підстави для звільнення є недопустимим та безперечно незаконним. Зміст даного наказу свідчить про необґрунтованість та безпідставність звільнення позивача, підстав для винесення такого наказу не було, оскільки, як зазначає позивач, скорочення штатів фактично не проводилось та не здійснювались організаційно-штатні заходи установи, тому, такий наказ підлягаю скасуванню, а позивач поновленню на службі в поліції.

В судовому засіданні позивач та його адвокат вимоги позовної заяви підтримали, просять суд позов задовольнити в повному обсязі з мотивів, що викладені в позовній заяві.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, ГУНП в Закарпатській області дотримано вимог чинного законодавства при звільненні позивача.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, наведених у письмових запереченнях проти позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст. 24 Європейської соціальної хартії, з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення сторони зобов'язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов'язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України № 580-VIII від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону України "Про Національну поліцію").

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ст. 56 Закону України "Про Національну поліцію").

Згідно з приписами ст. 58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 62 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на поліцейських.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, наказу ГУНП в Закарпатській області від 02.02.2017 року № 24 о/с, звільнення позивача зі служби в поліції проведено відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації передбачений статтею 68 Закону.

Відповідно до частин 1-3 статті 68 Закону у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Згідно наявного в матеріалах справи персонального попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 попереджено, що відповідно до наказу Національної поліції України від 09.11.2016 року № 1144 та наказу ГУНП у Закарпатській області від 01.12.2016 року № 1288дск, посада слідчого Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підлягає скороченню. Також, повідомлено, що у разі не призначення на іншу запропоновану посаду в поліції відповідно до ч.2 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію", після закінчення двомісячного строку з дня персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби, ОСОБА_1 буде звільнено зі служби в поліції на підставі п.4 ч.1 (у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію". Вказане попередження отримано позивачем 02.12.2016 року, про що свідчить його особистий підпис.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно акту № 180/106/2-2017 Про ознайомлення з переліком вакантних посад у слідчих підрозділах Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатської області та Ужгородського районного відділення поліції цього відділу ГУНП в Закарпатській області від 30.01.2017 року, ОСОБА_1 було ознайомлено з переліком вакантних посад у слідчих підрозділах Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області та Ужгородського районного відділення поліції цього ж відділу ГУНП, оскільки посада, яку він займає, відповідно до вимог наказу ГУНП в Закарпатській області від 01.12.2016 року № 1288, скорочена. ОСОБА_1 ознайомився з наявним некомплектом вакантних посад у слідчих підрозділах по Ужгородському ВП та Ужгородському РВП ГУНП в Закарпатській області, а саме: старшого слічого та слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції ГУНП та старшого слідчого та слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП. Однак, від написання відповідного рапорту (згоди) про призначення на одну із запропонованих посад у категоричній формі відмовився, оскільки, на його переконання, з урахуванням практичного стажу служби в апараті слідчого управління (УМВС, ГУНП), який складає більше 8 років та за результатами атестування (07.09.2016 займаній посаді відповідає), він заслуговує бути призначеним на одну із 6 вакантних посад у слідчому управлінні ГУНП в Закарпатській області, зайняття на які йому не пропонують.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

За загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Проаналізувавши положення Закону України "Про Національну поліцію" щодо порядку вивільнення працівників у випадку скорочення штату можна зробити висновок, що вони кореспондуються з положеннями трудового законодавства.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Водночас, порядок вивільнення працівників регулюється ст. 49-2 КЗпП України. Так, відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При цьому, частиною 2 цієї ж статті встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

В свою чергу, згідно ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, наказом Національної поліції від 09.11.2016 року № 1144дск та наказом ГУНП в Закарпатській області від 01.12.2016 року № 1288дск "Про затвердження штатів Головного управління Національної поліції в Закарпатській області" було оголошено зміни у штатах ГУНП в Закарпатській області.

Згідно п.2 п.3 ч.1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію", переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації (п.2); на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв'язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду (п.3).

Приписами п. 8 розділу І Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, визначено, що дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться у зв'язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

Постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі № 21-42а-12 (яка є обов'язковою для застосування) встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію", Законом України від 2 грудня 1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 року по справі № 21-8а15.

В Законі України "Про Національну поліцію" та в Положенні про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ викладено умови призначення на посади, переміщення та просування по службі осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі передбачена можливість переміщення цих осіб по службі при скороченні штатів чи реорганізації, але значення термінів "скорочення штатів" та "проведення організаційних заходів" не розкрито, у зв'язку із чим при встановленні наявності скорочення чи організаційних заходів та правомірності їх проведення необхідно згідно з положеннями ст.9 КАС України застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно інформаційного листа Управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області від 27.02.2017 року № В-48/106/2-2017 у слідчому управлінні станом на 07.11.2015 року штатна чисельність працівників слідчого управління складала 48 працівників, з яких вакантними були 5 посад. Станом на 09.12.2016 року збільшено штатну чисельність слідчого управління, яка склала 52 працівників, з яких вакантними були 8 посад слідчих та станом на день звільнення позивача, вакантними залишалось 5 посад слідчих (а.с.15).

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

З досліджених доказів судом встановлено, що станом на 02 лютого 2017 року, запропонована позивачу посада була вакантною, крім того, некомплект посад в слідчому управлінні ГУНП в Закарпатській області становить 5 одиниць, однак відповідачем в порушення ст. 43 Конституції України, п.2 п.3 ч.1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію", п. 8 розділу І Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, видано наказ № 24 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок 100) та згідно п. "з" ст. 1 Порядку 100 - обчислення середньої заробітної плати, цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 3 ч.2 Порядку 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п.8 ч.2 Порядку 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Наказом МВС України від 06.04.2016 року за № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (зареєстрована в Мінюсті України 29.04.2016 року за № 66928799, далі - Порядок), згідно п. 1 якого - ці порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення, зокрема, поліцейський Національної поліції, при цьому, згідно положень Порядку - грошове забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів.

Згідно з абзацом п'ятим п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року за № 13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

У відповідності до довідки ГУНП в Закарпатській області від 13.04.2017 року № 286/106/5-2017, розмір заробітної плати ОСОБА_1 за грудень 2016 року - січень 2017 року складає 21792,12 (62 календарних дні), відтак, середньомісячний розмір заробітної плати складає 10896,06 грн. (21792,12грн./2), середньоденний розмір заробітної плати складає 351,49 грн. (21792,12 грн./62 календарних днів). Виходячи з наведеного, час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 3 лютого 2017 року по 9 травня 2017 року становить 95 календарних днів, відтак, стягненню на його користь підлягає 33391,55 грн. (351,49 * 95 календарних днів).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачами не доведено правомірності оскарженого наказу ГУНП в Закарпатській області від 02.02.2017 року № 24 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, позовні вимоги щодо визнання вказаного рішення протиправним та його скасування підтверджені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим позов підлягає до задоволення та слід визнати протиправними та скасувати наказ ГУНП в Закарпатській області від 02.02.2017 року № 24 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, поновити його на займаній на час звільнення посаді в поліції та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби, в зв'язку з чим постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді та присудження на його користь виплати заробітної плати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 160, 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 2 лютого 2017 року № 24 о/с частково - в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1, слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

3. Поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 3 лютого 2017 року.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці, 13 код 40108913) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 3 лютого 2017 року по 9 травня 2017 року в розмірі 33391,55 грн. (тридцять три тисячі триста дев'яносто одна гривня п'ятдесят п'ять копійок).

5. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 10896,06 грн. грн. (десять тисяч вісімсот дев'яносто шість гривень шість копійок) підлягає до негайного виконання.

6. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання її копії (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті