Справа № 464/7670/16-а,2а/464/13/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3589/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,
за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,
представника позивача Хамуляка О.Б.,
представника відповідача Лисик Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 15 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Іскра» до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Іскра» 18.10.2016 звернулося в суд з адміністративним позовом до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу компенсації фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за період з березня 2014 року по грудень 2015 року, в розмірі 136 258,38 грн та стягнути з відповідача на користь ПАТ «Іскра» суму компенсацїї середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за березень 2014 - грудень 2015 року, в розмірі 136 258,38 грн.
Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 15 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо невиплати Публічному акціонерному товариству «Іскра» компенсації фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за період з березня 2014 року по грудень 2015 року, в розмірі 136258 грн. 38 коп. Зобов`язано Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виплатити Публічному акціонерному товариству «Іскра» суму компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за період з березня 2014 року по грудень 2015 року, в розмірі 136258 грн. 38 коп. В задоволенні решти позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у зв`язку із відсутністю фінансування з Державного бюджету для виплати компенсації, Сихівський відділ соціального захисту не має можливості перерахувати позивачу кошти компенсації середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за березень 2014, грудень 2015 року в розмірі 136258,38 грн. Виплата компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам можлива лише після виділення з державного бюджету міністерством соціальної політики через Департамент соціального захисту населення ЛОДА Сихівському відділу соціального захисту відповідних коштів. Після надходження коштів з Державного бюджету Сихівський відділ соціального захисту в найкоротші терміни перерахує зазначені кошти позивачу.
Апелянт зазначає, що відповідно до п. 2 Порядку відповідач є розпорядником зазначених бюджетних коштів нижчого рівня і на нього покладається обов`язок прийняти звіт роботодавця про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, включаючи дані про нараховані виплати до зведеного звіту та передати зведений звіт разом із копією включеного до нього звіту розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня структурного підрозділу з питань соціального захисту населення обласної державної адміністрації. Після надходження бюджетних коштів від зазначеного структурного підрозділу відповідач згідно пункту 4 Порядку зобов`язаний здійснити відповідні виплати роботодавцям, що подали звіти з метою компенсації їм витрат на виплату працівникам середнього заробітку.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Додатково наголосив на тому, що позивачем пропущено строки звернення до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що у ПАТ «Іскра» працюють ОСОБА_1 (налагоджувальних), ОСОБА_2 (налагоджувальних), ОСОБА_3 (слюсар з ремонту автомобілів), ОСОБА_4 (вантажник), ОСОБА_5 (менеджер), ОСОБА_6 (слюсар-ремонтник), ОСОБА_7 (керівник групи матеріального обліку ВФО), ОСОБА_8 (вантажник), ОСОБА_9 (налагоджувальних), ОСОБА_10 (електромонтер), ОСОБА_11 (слюсар-ремонтник), ОСОБА_12 (налагоджувальних).
На підставі наказів Галицького - Франківського ОРВК № 12 від 26.03.2014, № 26 від 20.05.2014 № 60 від 02.08.2014 № 80 від 01.05.2015, № 56 від 20.03.2015, № 78 від 29.04.2015, № 139 від 28.07.2015, № 146 від 06.08.2015, Бродівського ОРВК Львівської області № 74 від 31.07.2014, Личаківсько - Залізничного ОРВК № 152 від 01.08.2015, Пустомитівсько - Городоцького ОРВК №3 - АД від 09.07.2015, Яворівсько - Мостиського ОРВК № 48 від 18.03.2015 військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період.
За березень 2014 - грудень 2015 року позивачем подані відповідачу звіти про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом на час мобілізації на особливий період, з метою отримання компенсації виплачених коштів.
Згідно листа № 2605/10-8137 від 25.08.2016 відповідач відмовив ПАТ «Іскра» у виплаті компенсації за поданими звітами, посилаючись на відсутність фінансування з Державного бюджету для виплати компенсації.
Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що покликання відповідача на відсутність коштів не може бути підставою для невиплати позивачу компенсації витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу, а тому позов є обґрунтованим.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту».
Статтею 119 КЗпП України (чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Гарантії, визначені у частинах третій та четвертій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію частини 3 статті 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію».
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105 затверджено Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №105), який, відповідно до п. 1 якого, визначає механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Пунктом 2 Порядку № 105 визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім міст Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення).
Згідно пункту 4 Порядку № 105 для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.
Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.
Аналіз наведених положень закону дає підстави вважати, що за громадянами України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію, згідно із Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII, зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, суми виплати якого компенсується із бюджету відповідно до Порядку №105 в межах наявних ресурсів на зазначені цілі.
Як встановлено судом, позивачем було подано відповідачу звіти про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, погоджені районними військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби.
Факт дотримання позивачем всіх умов для виплати компенсації не оспорюється і самим відповідачем.
Водночас, відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ПАТ «Іскра» компенсації фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за період з березня 2014 року по грудень 2015 року, в розмірі 136258 грн. 38 коп. та зобов`язання відповідача виплатити позивачу суму компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за період з березня 2014 року по грудень 2015 року, в розмірі 136258 грн. 38 коп.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 15 лютого 2017 року у справі №464/7670/16-а без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук

Повний текст судового рішення виготовлено 11.05.2017