Справа № 537/1051/17
Суддя: Мурашова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/86/2017
Справа № 537/1051/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2017 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, за участю секретаря Шаповал М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кременчуцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначено, що з 02.10.1996 року ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». По досягненню пенсійного віку 07.12.2015 року ОСОБА_2 подав заяву до Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, в якій просив призначити йому пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Так, відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування", для визначення розміру пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто в даному випадку за 2012-2014 роки. Проте в порушення наведених вимог закону при призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком Пенсійним фондом України в м. Комсомольськ було застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік. 23.02.2017 року ОСОБА_2 особисто звернувся до органів пенсійного фонду із письмовою заявою про перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року його звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2012-2014 роки. Проте органами пенсійного фонуд було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії. За таких обставин, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом. Просив зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком з врахуванням проведених виплат, відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування" за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 року.

В судовому засідання позивач та його представники підтримали позов. Просили суд його задовольнити, з наведених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що з 02.10.1996 року ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Тому при перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі ст.42 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування" органами пенсійного фонду правомірно застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік. З огляду на наведене, органи пенсійного фонду правомірно листом відмовили у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії з врахуванням показника середньої заробітної плати за 2012-2014 роки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією паспорту КН 121373, виданому 22.02.2002 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області. (а.с.6)

З 02.10.1996 року ОСОБА_2 було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». (а.с.9).

За заявою ОСОБА_2 від 07.12.2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Комсомольську йому призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому при розрахунку ОСОБА_2 розміру пенсії за віком Пенсійним фондом України в м. Комсомольську було застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік (а.с.10-12).

23.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою від 22.02.2017 року про перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року його звернення за призначенням пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування". (а.с.8).

Листом №6251/04-11 від 09.03.2017 року Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовило у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 23.02.2017 року про перерахунок пенсії з посиланням та те, що позивача переведено із пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а тому управлінням було правомірно застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік (а.с.9).

Як повідомив представник відповідача в судовому засіданні, Кременчуцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не приймалось рішення по заяві ОСОБА_2 від 22.02.2017 року про перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії..

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вказаний закон є спеціальним законом, який визначає призначення, перерахунок і виплату пенсій.

Абзацом 2 преамбули зазначеного Закону визначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст. 10 вищевказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

З наведеного випливає, що право вибору пенсійних виплат належить особі.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.12.2015 року ОСОБА_2, досягши віку 60 років, звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Комсомольську із заявою про призначення йому пенсії за віком. Тобто позивач визначився, що він бажає отримувати пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що оскільки позивачеві призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", то йому не може бути призначений інший вид пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а можуть бути застосовані лише норми частини 3 статті 45 цього Закону № 1058 щодо переведення з одного виду пенсії на інший з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за нормами вказаного закону призначаються: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Призначення пенсії за вислугу років вказаним законом не передбачено.

Частиною 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за цим Законом, на інший, передбачений ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника).

В той же час, ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 позивач звернувся вперше 07.12.2015 року.

Отже, у спірних відносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин не підлягають застосуванню.

Таким чином, управління Пенсійного фонду після звернення позивача 07.12.2015 року із заявою про призначення пенсії за віком повинно було призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не вирішувати питання щодо переведення з пенсії за вислугу років, призначену за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на пенсію за віком, передбачену Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин при призначенні позивачеві пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у відповідності до ч.2 ст.40 цього Закону, має бути застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 31.03.2015 року по справі № 21-512а14, від 09.06.2015 року по справі № 21-550а15, від 02.12.2015 року по справі № 21-4123а15, від 29.11.2016 року по справі № 21-6113а15, яка в силу ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для урахування, а також з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалах від 30.04.2015 року по справі № К/800/13363/15, від 25.06.2015 року по справі № К/800/18046/15.

Незважаючи на наведене, хоча 23.02.2017 року ОСОБА_2 особисто звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії за віком, що була призначена йому 07.12.2015 року на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком. Проте листом Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 09.03.2017 року, скерованим на адресу позивача, відповідач повідомив останнього про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії за віком. (а.с. 19).

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст. 45 Закону 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з п. 12 Прикінцевих положень Закону № 1058-1У у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (ст. 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонду України, яке затверджує Кабінет ОСОБА_3 України.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 Закону № 1058-1У, п.п. 1, п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань. Таким чином від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Згідно п. 4.3 Порядку, рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, дана норма регламентує порядок підписання рішень пенсійного органу про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший.

Верховний Суд України у своїх висновках викладених у постанові від 22 квітня 2014 року (Справа №21-484а13) зазначив, що за результатами розгляду заяви з доданими до неї документами пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову в перерахунку раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ст. 242 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів.

Відповідачем не надано суду доказів розгляду заяви позивача від 22.02.2017 року про перерахунок пенсії за віком та прийняття рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 45 Закону 1058-IV.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовним вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, з огляду на приписи п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог ОСОБА_2 та прийняти рішення, яким зобов'язати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області розгянути заяву ОСОБА_2 про перерахунок пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

Також суд зазначає, що здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи послуговуються тими формами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, в даному випадку про перерахунок пенсії або про відмову в перерахунку пенсії за віком, визначені Законом № 1058-1У, зокрема ч. 5 ст. 45 № 1058-1У.

Пунктом 4.7 Порядку встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з вимогою про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком, керувався положеннями п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України - адміністративний позов може містити вимогу про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Частиною 2 ст. 162 КАС України установлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, - про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, КАС України у якості засобів юридичного захисту передбачає можливість оскарження до суду рішення суб'єкта владних повноважень одночасно з вимогою до цього суб'єкта щодо прийняття рішення.

Частиною 2 ст. 162 КАС України також установлено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому, суд не вправі перебирати на себе функції відповідного органу та своїм рішенням визначати переможця.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвалення рішення про призначення та перерахунок пенсії ОСОБА_2 законодавцем віднесено до виключної компетенції органів Пенсійного Фонду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.02.2015 р. по справі № 826/17640/14.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зобов'язати Кременчуцьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області розглянути заяву ОСОБА_2 про перерахунок пенсії від 22.02.2017 року та прийняти відповідне рішення. Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести йому перерахунок пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державн пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням, тобто за 2012- 2014 року.

Інші доводи та заперечення на висновки суду не впливають.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 9,10,11,12,17-20,71, 86,94, 160-163, 167 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Кременчуцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов'язати Кременчуцьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області розглянути заяву ОСОБА_2 про перерахунок пенсії від 22.02.2017 року та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Особам, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення постанови, невідкладно надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1