Справа № 815/2746/15
Суддя: Волков О.Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Волкова О.Ф.,
суддів:Гриціва М.І., Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі - Департамент ДАБІ), третя особа - ОСОБА_7, про скасування наказу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_8, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, в якому просили скасувати наказ департаменту ДАБІ від

22 квітня 2015 року № 21 «СК» «Про скасування повідомлення про початок будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації» (далі - наказ № 21).

Позовні вимоги мотивували тим, що цей наказ прийнятий необґрунтовано, оскільки головний державний інспектор інспекційного відділу в м. Одесі департаменту ДАБІ не здійснював виїзд на об'єкт нерухомості, жодних підтверджень внесення позивачами недостовірних даних в повідомлення про початок будівельних робіт та в декларацію про готовність об'єкта до експлуатації немає.

Суди встановили, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23 грудня 2013 року, індексний номер 15220539, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової приватної власності належить по 1/2 частки дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 здійснили реконструкцію зазначеного дачного будинку, у зв'язку з чим надали відповідачу повідомлення про початок будівельних робіт, яке зареєстроване 26 червня 2013 року за № ОД 90, та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану 30 серпня 2013 року за № ОД 80

(далі - Декларація).

Департамент ДАБІ 21 квітня 2015 року склав акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (далі - Акт перевірки), згідно з яким головний державний інспектор інспекційного відділу у м. Одесі департаменту ДАБІ у присутності представника замовників будівництва провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у ході реконструкції дачного будинку за адресою: вул. Фонтанська дорога, буд. 76/94 у м. Одеса.

В Акті перевірки зазначено таке.

Під час виїзду на місце оглядово встановлено, що за зазначеною вище адресою розташована чотириповерхова житлова будівля, яка експлуатується.

На момент перевірки представник замовників будівництва надав Декларацією, відповідно до якої загальна площа об'єкту становить 505 кв.м, кількість поверхів - 2. Відповідно до наявного оригіналу Декларації в архіві Департаменту ДАБІ та відповідно до єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів загальна площа об'єкта становить 108,6 кв.м, кількість поверхів - 2.

На підставі Акта перевірки Департамент ДАБІ виніс постанови від

30 квітня 2015 року №№ 247, 248 у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно, протоколи про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Департамент ДАБІ 21 квітня 2015 року склав приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

На підставі встановлених в Акті перевірки обставин департамент ДАБІ прийняв наказ № 21.

Суди також встановили, що Київський районний суд міста Одеси постановою у справі № 520/6605/15-а, яка набрала законної сили 23 червня 2015 року, визнав незаконними дії головного державного інспектора інспекційного відділу в м. Одесі департаменту ДАБІ ОСОБА_9, зокрема, щодо складання Акта перевірки та припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21 квітня 2015 року.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 2 липня 2015 року позовні вимоги задовольнив.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 27 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове - про відмову в позові.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 квітня 2016 року скасував рішення суду апеляційної інстанції, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 2 липня 2015 року залишив у силі.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_10 звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2016 року з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України

(далі - КАС). У заяві просить скасувати вказану ухвалу суду касаційної інстанції, а постанову суду апеляційної інстанції залишити в силі.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2014 року (справа № 367/4085/13-а, К/800/2118/14), 19 лютого 2015 року (справа № 806/73/14, К/800/39027/14), 16 липня 2015 року (справа № 815/5709/14, К/800/22760/15), 24 грудня

2015 року (справа № 826/10026/15, К/800/43950/15), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС однією із підстав перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

У справі, яка розглядається, Вищий адміністративний суд України, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про скасування наказу

№ 21, виходив із того, що відповідач не виявив надання недостовірних даних у повідомленні про початок будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом тримісячного строку, а перевірка з цих підстав проведена лише через 1 рік 8 місяців, тобто з порушенням процедури та порядку проведення перевірки щодо достовірності даних у декларації, встановлених пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Натомість у справі, рішення від 23 квітня 2014 року в якій надано на підтвердження наведених у заяві доводів, спір виник зокрема, щодо скасування постанов про накладення штрафу, за результатами розгляду якого Вищий адміністративний суд України скасував рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову щодо визнання протиправною та скасування постанови від 14 лютого 2013 року № 3-1402/4 про накладення штрафу та направив в цій частині справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції через неповноту встановлених обставин.

Суд також зазначив про неправомірність оспорюваних постанов про накладення штрафу від 14 лютого 2013 року №№3-1402/1, 3-1402/3, оскільки суд апеляційної інстанції встановив, що накладення відповідачем штрафу на фізичну особу-підприємця за незабезпечення здійснення авторського та технічного наглядів під час проведення будівельних робіт у 2007 році здійснено більш ніж через 5 років.

В ухвалі від 19 лютого 2015 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, вказав, що підставою для скасування спірної постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27 грудня 2013 року

№ 132/6-Ю/вих/6/5379/13 є притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, вчинення позивачем якого не встановлено у передбаченому законом порядку.

Ухвалою від 16 липня 2015 року Вищий адміністративний суд України не розв'язав спір по суті, а скасував рішення судів попередніх інстанцій та направив справу на новий розгляд через неповноту встановлених обставин.

В ухвалі від 24 грудня 2015 року суд касаційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про відмову в позові та, зокрема, в частині правомірності наказу відповідача щодо скасування декларації про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів про реєстрацію декларацій, оскільки позивач не надав суду технічну документацію, в тому числі обґрунтування розрахунку категорії складності об'єкта реконструкції, а з декларацій про початок будівельних робіт та декларацій про готовність об'єкта до експлуатації неможливо встановити, які саме роботи та в якому обсязі були виконані позивачем у 2013 році на спірному об'єкті.

Таким чином, фактичні обставини у справі, яка розглядається відмінні від обставин справах, рішення в яких надано на порівняння.

На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Оскільки обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердились, у задоволенні заяви слід відмовити.

Ураховуючи наведене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», частиною першою статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_7 - ОСОБА_10 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.Ф. Волков
Судді:М.І. ГрицівО.В. Кривенда
О.Б. Прокопенко