Справа № 459/404/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5112/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,
суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,
за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2017 року у справі № 459/404/17 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати і виплатити разову грошову допомогу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області (далі управління), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому як учаснику бойових дій разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому таку допомогу в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII), однак відповідач протиправно не виплатив йому таку допомогу.
Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2017 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року як учаснику бойових дій та зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити йому таку допомогу відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII, в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
В поданій апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому разову грошову допомогу за 2016 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини викладені в позовній заяві.
Відповідач в апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що у 2016 році нарахування та виплата щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня здійснювалася у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів відповідно до пункту 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України. Вказує на те, що рішення суду першої інстанції є протиправним, оскільки щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік позивачу було виплачено управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області за списками осіб на виплату такої допомоги, наданими військовою частиною НОМЕР_1 .
Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відповідно до пункту 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу управління слід задовольнити повністю, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 11 березня 2016 року серія НОМЕР_2 .
Щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік позивачу було виплачено управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області за списками осіб на виплату такої допомоги, наданими військовою частиною НОМЕР_1 , що підтверджується листом управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 14 квітня 2017 року № 07-706.
На звернення ОСОБА_1 щодо виплати разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у 2016 році, листом відповідача від 01 лютого 2017 року № 519/1-8 повідомлено, що така виплата йому не проводилась.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в 2016 році позивачу не виплачено разову грошову допомогу до 5 травня, хоча він є учасником бойових дій та має право на отримання такої допомоги, яка в 2016 році повинна була нараховуватись і виплачуватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова № 141).
Суд вважає такі висновки суду першої інстанції лише частково правильними, з огляду на наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п`яту статті 12 Закону № 3551-XII було викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 наведені норми визнані неконституційними.
Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII, відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій мав становити п`ять мінімальних пенсій за віком.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Постановою № 141 встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), зокрема, у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.
Також необхідно зазначити, що у Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, (у справі за конституційним поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік») вказано, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.
У рішенні Конституційного суду України від 25 січня 2012 року №3-рп (у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України) вказано, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.
Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Відтак відповідач правомірно здійснив позивачу нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі визначеному Постановою № 141.
Відтак судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що в 2016 році учасники бойових дій повинні були отримувати разовоу грошову допомогу до 5 травня в розмірі, визначеному Постановою № 141.
Разом з тим необхідно зазначити, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що у 2016 році позивачу було виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій.
Виплату такої допомоги позивачу проведено управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області за списками осіб на її виплату, наданими військовою частиною НОМЕР_1 , а відтак відповідач не вправі був здійснювати йому виплату такої допомоги, оскільки така виплата є разовою, тобто такою, що здійснюється лише один раз на рік.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову є помилковим.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2017 року у справі № 459/404/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати і виплатити разову грошову допомогу.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський