Справа № 822/916/17
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/916/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

03 травня 2017 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретарі за участі: позивача представника відповідачаВарченко В.В. ОСОБА_3 Ліщишина О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області , атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів про визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити дії.

На підставі наведених у позові обставин, позивач просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області викладене в протоколі ОП № 15.000002212.0016527 від 26.01.2016 року, про те, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність; 2) визнати протиправним та скасувати наказ т. в. о. начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 05 лютого 2016 року № 8 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за власним бажанням; 3) поновити ОСОБА_3 на посаді командира взводу роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 09.02.2016 року, або на рівноцінній займаній посаді в органах поліції відповідно до штатно-посадового розпису з 10 лютого 2016 року; 4) зобов'язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області виплатити на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.02.2016 року по 09.02.2017 року за встановленими нормами згідно штатного розпису.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні представником відповідача - Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області заявлено та подане відповідне клопотання про залишення зазначеної позовної заяви без розгляду, оскільки відповідач пропустив місячний строк на звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Представник відповідача вказує на те, що позивач, як на підставу пропуску ним строку звернення до суду із даним адміністративним позовом, зазначає, що після написання ним рапорту на звільнення за власним бажанням від 05.02.2016 року, йому ніхто не вручив копії наказу про звільнення та копію рішення засідання атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області, викладене в протоколі ОП № 15.000002212.0016527 від 26.01.2016 року, а саме: що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, тому вважає дану обставину поважною для поновлення йому строку звернення до суду.

Заперечуючи дану обставину, представник відповідача вказав, що, як зазначив сам позивач у позові, підставою для звільнення його зі служби був саме рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 05.02.2016 року, а відповідно до положень Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та норм КЗпП України копія наказу про звільнення з роботи видається працівникові лише у разі коли звільнення відбулось з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. В інших випадках звільнення працівника, копія наказу видається на вимогу працівника.

Проте позивач з такою заявою звернувся до відповідача лише 10.03.2017 року, тобто більше, ніж через один рік після його звільнення.

Таким чином, на думку представника відповідача, наказ про звільнення позивача на підставі рапорту про звільнення за власним бажанням в останнього був відсутній лише через те, що ОСОБА_3, лише 10.03.2017 року звернувся до відповідача із відповідною заявою про надання вказаного наказу, тому така обставина не може бути поважною причиною пропуску звернення до адміністративного суду із позовними вимогами в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача.

Також відповідач вважає, що позивачем пропущений строк щодо оскарження рішення атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області викладеного в протоколі ОП № 15.000002212.0016527 від 26.01.2016 року, з врахуванням наступного.

Відповідно до пункту 24 Розділу IV Інструкції висновки атестування, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Поліцейський, який атестувався, ознайомлюється з висновком атестування, зазначає дату та підпис (пункт 25 розділу IV Інструкції).

Атестаційний лист, складений за результатами атестування позивача, свідчить про те, що з рішенням атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області, останній ознайомився 28 січня 2016 року, про що свідчить особистий підпис позивача на вказаному атестаційному листі.

З врахуванням викладеного представник відповідача просить залишити даний адміністративний позов без розгляду.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення даного клопотання заперечив, та пояснив суду, що копію наказу т. в. о. начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 05 лютого 2016 року № 8 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за власним бажанням та рішення атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області викладене в протоколі № 15.000002212.0016527 від 26.01.2016 року, про те, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, йому не було вручено з посиланням на відсутність таких документів у відділі кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Хмельницької області.

На його усні звернення про видачу вказаних документів він отримував відмову.

Вказані документи він отримав лише після звернення до відповідача із відповідною заявою.

Як наслідок, листом від 15.03.2017 року № 12/8 йому надіслані оскаржувані наказ та рішення.

З адміністративним позовом про скасування наказу та рішення позивач звернувся 24.03.2017 року, тому вважає, що строк звернення до адміністративного суду він не пропустив.

Представник відповідача - атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судове засідання не прибув, хоча відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, вважає, що даний адміністративний позов необхідно залишити без розгляду з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 99 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 статті 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасної реалізації ними права на судовий захист. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознаки стабільності.

До того ж, суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення у справах "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, підставою для звернення до суду стала незгода позивача з рішенням атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області, викладене в протоколі ОП № 15.000002212.0016527 від 26.01.2016 року, про те, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність та з наказом т. в. о. начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 05 лютого 2016 року № 8 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за власним бажанням (рапорт позивача від 05.02.2016 року).

Разом з тим відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 94 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Враховуючи приписи статті 99 КАС України позивач у період з 28.01.2016 року впродовж місяця до 28.01.2016 року мав би звернутись до суду з даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області викладене в протоколі ОП № 15.000002212.0016527 від 26.01.2016 року, у межах строку, оскільки, як підтверджується дослідженим в судовому засіданні атестаційним листом лейтенанта поліції ОСОБА_3, із результатами атестування (висновком атестаційної комісії), тобто із оскаржуваним рішенням від 26.01.2016 року він ознайомлений 28.01.2016 року, що підтверджується особистим підписом позивача на вказаному атестаційному листі.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 11 "Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації".

Також суд зазначає, що позивач у період з 05.02.2016 року впродовж місяця до 09.03.2016 року мав би звернутись до суду з даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 05 лютого 2016 року № 8 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за власним бажанням та поновлення ОСОБА_3 на посаді командира взводу роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 09.02.2016 року, або на рівноцінній займаній посаді в органах поліції відповідно до штатно-посадового розпису з 10 лютого 2016 року та зобов'язання Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області виплатити на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.02.2016 року по 09.02.2017 року за встановленими нормами згідно штатного розпису, у межах строку.

До даних висновків суд дійшов на підставі того, що відповідно до копії журналу обліку рапортів співробітників УМВС № 4051 ОСОБА_3 05.02.2017 року подав рапорт про звільнення з органів поліції за власним бажанням.

Рапорту про відкликання рапорту від 05.02.2016 року позивач не подавав, що підтверджується поясненнями позивача та представника відповідача, тобто він фактично погодився із проведеним звільненням.

Позивачем не наведено поважних причин та обставин, які йому заважали звернутися до суду щодо оскарження наказу про його звільнення, таких обставин не встановлено й судом.

Суд також критично оцінює твердження позивача про те, що відповідач зобов'язаний був йому вручити оскаржуваний наказ, оскільки відповідно до положень Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та КЗпП України, копія наказу про звільнення з роботи видається працівникові лише у разі коли звільнення відбулось з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. В інших випадках звільнення працівника копія наказу видається на вимогу працівника.

Суд зазначає, що з адміністративним позовом позивач звернувся лише 24.03.2017 року тобто, із пропуском встановленого КАС України строку для такого звернення.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Водночас, у випадку встановлення судом обгрунтованості причин пропуску особою, яка подала позов, строку звернення до суду, останній може визнати ці причини поважними.

Вирішуючи питання щодо поважності/неповажності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду суд зазначає наступне.

Поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (рішення у справі "Ілхан проти Туреччини").

На підтвердження обгрунтованості поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, позивачем не наведено обставин, які були об'єктивно непереборними, які не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зазначені позивачем підстави не підтверджують відсутність фізичної можливості позивача звернутись до суду з вище зазначеним позовом.

За змістом частини 1 статті 56 КАС України, сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

Суд враховує, що позивач не був позбавлений можливості звернення до суду через свого представника.

Доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду є обов'язком позивача, а суд у відповідності до положень частини 3 статті 86 КАС України має оцінити належність, допустимість та достовірність поданого ним доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд не встановив підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки позивачем не доведено відповідних обставин та не надано достовірних доказів на їх підтвердження.

Згідно частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В даному випадку, враховуючи істотний пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутність достатніх підстав для визнання причин пропуску поважними, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених частиною 2 статті 100 КАС України, а саме - залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись п.9 ч.1 ст. 155 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області , атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити дії, залишити без розгляду

В повному обсязі ухвала суду буде виготовлена 10.05.2017 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 10 травня 2017 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський