Справа № 804/6533/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 рокусправа № 804/6533/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі № 804/6533/16 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського БДПС, підпорядкованого ГУНП в Дніпропетровській області, сержанта поліції Іванова Дениса Геннадійовича про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся суду з позовом до поліцейського БДПС, підпорядкованого ГУНП в Дніпропетровській області, сержанта поліції Іванова Дениса Геннадійовича (далі - відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо затримання 25.09.2016 у м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, належного позивачу транспортного засобу - автомобіля марки «OPEL» моделі «Vektra» тип - легковий седан, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та поміщення його на спеціальний майданчик для транспортних засобів та зобов'язати відповідача повернути безоплатно позивачу зазначений транспортний засіб зі спеціального транспортного майданчику.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі № 804/6533/16 прийнято відмову представника позивача від позову в частині заявлених позовних вимог про зобов'язання відповідача безоплатно повернути позивачу транспортний засіб зі спеціального транспортного майданчика. Закрито провадження в адміністративній справі № 804/6533/16 в частині заявлених позовних вимог про зобов'язання відповідача безоплатно повернути позивачу транспортний засіб зі спеціального транспортного майданчика.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що єдиною підставою для затримання автомобіля та поміщення його на транспортний майданчик є оголошення державним виконавцем розшуку транспортного засобу боржника, в той час, як в даному випадку постанова про оголошення у розшук належного позивачу автомобіля державним виконавцем не виносилася, а факт арешту майна боржника є лише підставою для заборони його відчуження.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки «OPEL» моделі «Vektra» тип - легковий седан, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

На примусовому виконанні у Вільногірському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області перебував наказ Господарського суду Дніпропетровської області № 904/2845/16 від 24.06.2016 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Вільногірської міської ради Дніпропетровської області збитків від неодержання доходу за користування землею у розмірі 51891,52 грн.

На підставі зазначеного виконавчого документа 05.07.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51678179, про що державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Ляшенком Ю.Ю. 05.07.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника - ОСОБА_1, зокрема, на належний йому автомобіль марки «OPEL» моделі «Vektra» тип - легковий седан - 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Постановою про звільнення майна боржника з-під арешту від 10.08.2016 року ВП № 51678107, винесеної начальником Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Ляшенко О.О., було звільнено з-під арешту все належне ОСОБА_1 майно, арешт на яке було накладено постановою № 51678107 від 21.07.2016 року.

25.09.2016 року в м. Новомосковську об 11 год. 20 хв. автомобіль марки «OPEL» моделі «Vektra» тип - легковий седан -1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, якому надано право керування зазначеним транспортним засобом на підставі довіреності від 24.04.2014 року, був зупинений поліцейським БДПС підпорядкованого ГУНП в Дніпропетровській області сержантом поліції Івановим Д.Г.

Підставою для зупинки транспортного засобу та подальшого його затримання і поміщення на спеціальний майданчик стала інформація, яка міститься у підсистемі ДДАІ МВС України, про знаходження транспортного засобу під арештом, що накладений Вільногірським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області.

Визнання протиправними дій відповідача по затриманню та поміщенню на спеціальний майданчик належного позивачу транспортного засобу і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на 25.09.2016 року згідно даних підсистеми НАІС ДДАІ МВС України належний позивачу транспортний засіб перебував під арештом, відповідач під час затримання останнього та його вилучення діяв правомірно та у відповідності до вимог Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках № 1102 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі № 1395. При цьому факт надіслання листа Вільногірським міським відділом ДВС до Головного управління НП у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту не підтверджено жодними доказами.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. п. 5 та 6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частинами 1 та 2 ст. 40 вказаного Закону регламентовано, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції.

Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної поліції, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання місцезнаходженням) стягувача.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна (ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Поведінка поліцейського, у разі виявлення транспортного засобу, на який накладений арешт, регламентована Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Так, згідно п. 1 розділу XII «Тимчасове затримання транспортних засобів» Інструкції № 1395. Тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Поліцейському забороняється брати участь у здійсненні блокування або евакуації транспортних засобів у випадках, не передбачених законодавством.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави вважати, що державному виконавцю з метою забезпечення виконання судових рішень, зокрема надано право накладення арешту на майно, а також оголошення його в розшук, про що в обов'язковому порядку мають бути повідомлені відповідні державні органи.

В свою чергу, поліцейські зобов'язані здійснювати затримання транспортного засобу із поміщенням останнього на спеціальний майданчик у випадках, визначених ст. 265-2 КУпАП, або ж виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, фактично наявність постанови про оголошення майна в розшук визначена законодавцем як обов'язкова передумова для затримання відповідного транспортного засобу.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що будь-які постанови про оголошення належного позивачу транспортного засобу в розшук державним виконавцем не виносились. Відповідачем не заперечується, що підставою для затримання автомобіля стали саме відомості у підсистемі ДДАІ МВС України, про знаходження транспортного засобу під арештом, що накладений Вільногірським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області. При цьому у відповідній виписці, яка була використана відповідачем при вчиненні оскаржуваних дій зазначено про відсутність оголошення в розшук автомобіля марки «OPEL» моделі «Vektra» тип - легковий седан - 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.32).

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що відповідач при вчиненні дій щодо затримання 25.09.2016 року у м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, належного ОСОБА_1 транспортного засобу - автомобіля марки «OPEL» моделі «Vektra» тип - легковий седан, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та поміщення його на спеціальний майданчик для транспортних засобів, діяв неправомірно та не на підставі закону, що не було враховано судом першої інстанції.

Більш того, станом на 11.08.2016 року відповідно до постанови про звільнення майна боржника з-під арешту від 10.08.2016 року ВП № 51678107, в тому числі і належний позивачу автомобіль було звільнено з-під арешту, в той час, як дії стосовно затримання вказаного транспортного засобу мали місце більш, ніж через місяць після винесення зазначеної постанови.

Невнесення ГУНП в Дніпропетровській області відповідних відомостей про наявність обтяжень на майно у підсистемі ДДАІ МВС України за наявності повідомлення начальника Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про направлення копії постанови про звільнення майна з-під арешту, в тому числі і на адресу ГУНП в Дніпропетровській області, не може свідчити про обґрунтованість та правомірність оскаржуваних дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду критично ставиться до посилань суду першої інстанції стосовно відсутності доказів саме щодо надіслання відповідного листа на адресу ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки в силу приписів ст. 71 КАС України надання доказів щодо відсутності відповідних повідомлень покладається саме на відповідача, що останнім доведено не було.

При цьому слід зазначити, що відповідний лист від начальника Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту, адресований, в тому числі і органам поліції, міститься в матеріалах справи (а.с.71-76). Також, слід зазначити, що направлення останнього саме рекомендованим листом з повідомленням чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів апеляційного суду керується приписами ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі № 804/6533/16 - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського БДПС, підпорядкованого Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, сержанта поліції Іванова Дениса Геннадійовича щодо затримання 25.09.2016 року у м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, належного ОСОБА_1 транспортного засобу - автомобіля марки «OPEL» моделі «Vektra» тип - легковий седан, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та поміщення його на спеціальний майданчик для транспортних засобів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1157 грн. (одна тисяча сто п'ятдесят сім гривень) 52 коп.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко