Справа № 591/1918/17
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1918/17
Провадження № 2-а/591/360/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

з участю секретаря Кальченко М.В.

представника відповідача Левицької А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до УДМС України в Сумській області про оскарження постанови від 31 березня 2017 року, винесеної начальником УДМС України в Сумській області Костєнніковим Д.М., про притягнення аозивача до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він як директор ТОВ «Агролайф Центр» отримав лист від Ковпаківського РВ у м. Суми УДМС України в Сумській області про необхідність надати інформацію щодо припинення трудових відносин з громадянином РФ ОСОБА_3. У відповідь на зазначений лист він у вересні 2016 року повідомив Ковпаківський РВ про розірвання контратаку з громадянином РФ ОСОБА_3 на підставі наказу.

Лист аналогічного змісту від 15 вересня 2016 року за № 53 позивач подав до УДМС України в Сумській області, даний лист отримано УДМС 16 вересня 2016 року.

31 березня 2017 року спеціаліст Управління ДМС склав відносно позивача протокол за те, що директор підприємства ТОВ «Агролайф Центр» не подав відомості про розірвання контракту з громадянином РФ ОСОБА_3, чим порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на тимчасове місце проживання та посвідки на постійне місце проживання.

31 березня 2017 року постановою начальника УДМС України в Сумській області Костєннікова Д.М., позивача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204 КпАП України та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

Позивач вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 204 КпАП України з порушенням строків, передбачених ст. 38 КпАП України, тому просив визнати незаконною та скасувати постанову, закрити провадження у справі та стягнути з відповідача сплачений при зверненні до суду з адміністративними позовом судовий збір.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні. Надала пояснення, аналогічні викладеним в письмових запереченнях (а.с.27-31). Вказала, що на підставі клопотання ТОВ «Агролайф Центр» від 18 березня 2016 року було видано посвідку на тимчасове проживання громадянина РФ ОСОБА_3 У вказаному клопотанні товариство зобов'язалося повідомити органи ДМС України про дострокове розірвання контратаку з громадянином РФ. Однак в серпні 2016 року Сумський обласний Центр зайнятості повідомив управління про те, що анульовано дозвіл на застосування праці громадянина РФ ОСОБА_3 на території України. На лист Ковпаківського РВ позивач лише 16 вересня 2016 року повідомив, що наказом від 28 липня 2016 року ОСОБА_3 звільнений, і виїхав до РФ разом з посвідкою на тимчасове проживання, чим порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки про постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання затвердженої Постановою КМ України від 28 березня 2012 року.

У зв'язку із зазначеним, працівники УДМС України в Сумській області з вересня 2016 року неодноразово здійснювали виїзд за місцем роботи позивача: Сумський район. Смт. Степанівка, провул. Промисловий, буд. 4, з метою притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 204 КпАП України, однак позивач був відсутній на робочому місці. Тому протокол відносно позивача було складено лише 31 березня 2017 року, і як наслідок, постановою начальника УДМС України в Сумській області 31 березня 2017 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 204 КпАП України.

Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 71 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач не надав достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження своєї позиції.

Судом встановлено, що на підставі заяви іноземця - громадянина РФ ОСОБА_3 від 18 березня 2016 року (а.с.32) та клопотання директора ТОВ «Агролайф Центр» ОСОБА_2 від 18 березня 2016 року №13 про оформлення посвідки на тимчасове проживання громадянина РФ ОСОБА_3, останньому було надано дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства строком до 09 березня 2017 року (а.с.33).

В своєму клопотанні директор ТОВ «Агролайф Центр» ОСОБА_2 зобов'язувався повідомити УДМС України в Сумській області про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) в ОСОБА_3 у передбачений законом строк (а.с.34) .

Однак, листом від 02 серпня 2016 року Сумський обласний центр зайнятості населення повідомив УДМС України в Сумській області, що на підставі поданих ТОВ «Агролайф Центр» документів, анульовано дозвіл №474 від 09 березня 2016 року на застосування праці громадянина РФ ОСОБА_3 (а.с.36).

На лист в.о. начальника Ковпаківського РВ у місті Суми УДМС України в Сумській області від 30 серпня 2016 року (а.с.37), директор ТОВ «Агролайф Центр» ОСОБА_2 листами № 52 та № 53 від 16 вересня 2016 року (а.с.11, 12) повідомив Ковпаківськиій відділ у місті Суми УДМС та Управління ДМС України в Сумській області, що контракт з ОСОБА_3 розірвано 28 липня 2016 року на підставі наказу № 4/1-К, на підтвердження чого надав копію наказу (а.с.38).

31 березня 2016 року головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Гуцал В.М. складено протокол відносно ОСОБА_2 за порушення п. 4 ст. 5 Закону України «Про «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 10 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки про постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» затвердженого Постановою КМ України від 28 березня 2012 року, а саме: будучи посадовою особою ТОВ «Агролайф Центр», ОСОБА_2 не подав до територіального органу ДМС України в строк, передбачений законодавством, відомості про істотні зміни, а саме: розірвання контракту з громадянином РФ ОСОБА_3, чим вчинено правопорушення, передбачене ст. 204 КпАП України (а.с.39).

Постановою серії ПН МСМ № 050352 від 31 березня 2017 року встановлено вину ОСОБА_2 за порушення п. 4. ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 10 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки про постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», затвердженого Постановою КМ України від 28 березня 2012 року, а саме: громадянин ОСОБА_2, директор ТОВ «Агролайф Центр» не подав до територіального органу ДМС у строк передбачений законодавством, відомості про істотні зміни, а саме розірвання контракту з громадянином РФ ОСОБА_3, що є порушенням п. 4 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 10 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки про постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», в зв'язку з чим накладено на ОСОБА_2 штраф у розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204 КпАП України за порушення (а.с.43).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

За п. 2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зазначені в статті 280 КУпАП, зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 7 КУпАП.

Статтею 287 КУпАП закріплено право особи оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Так ст. 204 КУпАП передбачена відповідальність за порушення посадовими особами підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, у тому числі іноземних суб'єктів господарської діяльності, що діють на території України, встановленого порядку працевлаштування, прийняття на навчання іноземців та осіб без громадянства, надання їм житла, а також інші порушення, якщо вони будь-яким чином сприяють іноземцям та особам без громадянства в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування або спрямовані на їх незаконну реєстрацію, оформлення документів на проживання, що тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно оскаржуваної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., однак при цьому відповідач не обґрунтував, чому особу притягнуто до адміністративної відповідальності через 6 місяців після виявлення правопорушення, тобто поза строками давності для притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою серії ПН МСМ № 050352 від 31 березня 2017 року встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 204 КУпАП, та п. 4. ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 10 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки про постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», а саме: громадянин ОСОБА_2, директор ТОВ «Агролайф Центр» не подав до територіального органу ДМС у строк передбачений законодавством, відомості про істотні зміни, а саме розірвання контракту з громадянином РФ ОСОБА_3, чим позивач порушив свої зобов'язання як посадової особи роботодавця у 10 денний термін (4 пункту 6 цього Порядку) повідомити центральні органи виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сферах міграції, зайнятості населення та трудової міграції про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) з таким іноземцем.

Таким чином, оскаржуваною постановою вірно було встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, встановленого ст. 204 КУпАП.

Сам факт вчинення ним вказаного правопорушення не оспорюється і самим позивачем.

Однак, ч. 1 ст. 38 КпАП України визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як встановлено з матеріалів справи, інформація щодо розірвання контракту між ТОВ «Агролайф Центр» та громадянином РФ ОСОБА_3 була надана позивачем до УДМС України в Сумській області 16 вересня 2016 року, однак при цьому протокол про вчинення ОСОБА_2 правопорушення було складено лише 31 березня 2017 року, а постанову, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 204 КпАП України було винесено 31 березня 2017 року.

Належних та допустимих доказів в обґрунтування порушення строків, передбачених ч. 1 ст. 38 КпАП України, стороною відповідача надано не було.

Пояснення відповідача про те, що з вересня 2016 року працівника УДМС неодноразово здійснювали виїзд за місцем роботи позивача: Сумський район. Смт. Степанівка, провул. Промисловий, буд. 4, з метою притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 204 КпАП України, однак позивач був відсутній на робочому місці - не підтверджені жодними доказами.

При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП, відповідачем вірно встановлено вину ОСОБА_2, однак пропущено строки, визначені ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вказане, суд вважає необхідним постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасувати, як таку, що постановлена з пропуском строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо вимог про закриття провадження у справі та стягнення судового збору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає рішення про скасовування постанови і закриває справу (п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП).

Положеннями статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, серед іншого, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, суд дійшов висновку, що винесення постанови судом про закриття провадження у справі про адміністративні порушення може мати місце лише у випадку розгляду такої справи судом.

Підстави для закриття провадження у справі, встановлені ст.157 КАС України, вичерпні і розширеному застосуванню не підлягають.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що закриття провадження у справі про адміністративні порушення не входить до повноважень адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України, а тому вимога в частині закриття провадження по справі задоволенню не підлягає.

Порядок розподілу судових витрат визначений статтею 94 КАС України, відповідно до частини 1 якої встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України «Про судовий збір» від 14.07.2011 року № 3674-VI.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Разом з тим, питання справляння судового збору, крім Закону України «Про судовий збір», регулюється іншим законодавством.

Так, відповідно до частини четвертої статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно правового висновку Верховного Суду України, сформованого у постанові від 13.12.2016 року по справі №21-1410а16 визначено, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП, статей 2, 3, 4 Закону № 3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору. КпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується.

В даному випадку позивач оскаржує постанову начальника УДМС України в Сумській області серії ПН МСМ № 050352 від 31 березня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення, а тому не має встановленого законом обов'язку щодо сплати судового збору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань України в Сумській області на користь позивача витрат по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн.

Позивач в даному випадку не позбавлений права на звернення до суду із відповідною заявою про повернення помилково сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині закриття провадження та стягнення витрат пов'язаних зі сплатою судового збору задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 160-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративні правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області серії ПН МСМ № 050352 від 31 березня 2017 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ст. 204 КУпАП у виді штрафу 1700 грн.

В задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що в даному випадку він не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції із відповідною заявою про повернення помилково сплаченого судового збору.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського адміністративного апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова