Справа № 464/37/17,2-а/464/97/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року № 876/3694/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 21 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВпОДДЗ батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій незаконними, скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів (з врахуванням залучення співвідповідача) інспектора ВпОДДЗ батальнону № 4 УПП у місті Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, УПП у місті Львові ДПП НПУ, в якому просив: 1) визнати незаконними дії інспектора ВпОДДЗ батальйону № 4 УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2; 2) скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 541521 від 29.12.2016 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. штрафу; 3) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити.

Відповідач УПП у місті Львові ДПП НПУ позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити повністю у задоволенні позову.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 21.02.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 21.02.2017 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є незаконною, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що 29.12.2016 року він власним автомобілем Skoda Octavia, номерний знак ВC1534СН рухався з м. Львів до м. Буськ дорогою та жодних порушень Правил дорожнього руху не вчиняв. Під час оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення АР № 541521 від 29.12.2016 року, відповідачем порушено права позивача гарантовані йому Конституцією України та іншими законодавчими актами, а саме: відповідач не роз'яснив позивачу його прав, жодного підтвердження порушень ним ПДР та обставин викладених ним у Постанові не надав. Інспектором не було проведено жодних замірів, та не надано доказів, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху, не надано схеми розміщення транспортного засобу, які б підтверджували факти, викладені в постанові.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 21.02.2017 року та прийняти нову постанову суду, якою задоволити адміністративний позов.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.12.2016 р. постановою серії АР № 541521 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 4).

Згідно даної постанови, позивач визнаний винним у тому, що він 29.12.2016 р. о 08:15 год. на 508 км.+600м. автодороги Київ-Чоп керуючи транспортним засобом марки «Шкода Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою видимістю перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.14.6 «г» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 122 ч.2 КУпАП, порушення правил обгону і зустрічного розїзду тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до п.1.1 ПДР, Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пункт 1.9 ПДР встановлює, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог Правил дорожнього руху України, а саме п.14.6 «г» - обгін забороняється у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Згідно п.1.1 додатку №2 до Правил дорожнього руху, вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено.

Пунктом 1.10 ДПР України визначено, що обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху; обмежена оглядовість це видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими обєктами, а також транспортними засобами.

Судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтями 276, 280, 283 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 121 - 126 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність і бездоказовість позовної вимоги щодо визнання незаконними дій інспектора ВпОДДЗ батальйону № 4 УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2.

При цьому, позивачем не конкретизовано, які саме дії Інспектора у процесі розглядуваних правовідносин слід визнати незаконними.

Також слід врахувати, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення від 29.12.2016 року за вчинення правопорушення, відповідач, як посадова особа управління патрульної поліції у м. Львові ДПП, вважав доведеними обставини вчинення позивачем порушення п.п. «г» п.14.6 ПДР.

Викладені в оскарженій постанові обставини підтвердив допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_2, який є інспектором ВпОДДЗ батальйону № 4 УПП у м. Львові. Він повідомив, що здійснював з напарником патрулювання на ділянці автодороги Київ-Чоп і рухався безпосередньо за автомобілем позивача. В процесі патрулювання він особисто бачив, що позивач порушив п.14.6.г ПДР України, здійснив маневр обгону транспортного засобу на іншій ділянці дороги з обмеженою видимістю з виїздом на смугу зустрічного руху. Вказане правопорушення зафіксувати в автоматичному режимі не далось можливим з огляду на відсутність відповідного технічного забезпечення в автомобілі, котрим керував його напарник. В подальшому, дотримуючись при цьому положень чинного КУпАП, прийнято рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності та складення відповідної постанови про адміністративне правопорушення.

У суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів показання вказаного свідка, котрий попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, і склав присягу говорити правду.

Отже, суд апеляційної інстанції враховує, що оскаржена позивачем постанова відповідача у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 541521 від 29.12.2016 року винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення. Адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції частини 2 ст.122 КУпАП.

Тому, являються безпідставними позовні вимоги про скасувати постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 541521 від 29.12.2016 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 21 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВпОДДЗ батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій незаконними, скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 15.05.2017 року