Справа № 423/792/17
Суддя: Мазур М. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 423/792/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м.Попасна

Суддя Попаснянського районного суду Луганської області Мазур М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області, третя особа Первомайська обєднана державна податкова інспекція головного управління Державної фіскальної служби в Луганській області, про зняття арешту з банківського рахунку,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов указаний позов, в якому позивач зазначив, що тривалий час він працює за цивільно-правовими договорами з Виконавчим комітетом Золотівської міської ради, за що отримує грошову винагороду, яка фактично є його заробітною платою. Розрахунок за виконану роботу здійснюється на картковий рахунок №181186, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». Однак починаючи з 2016 року він не має можливості користуватися своєю заробітною платою, тому що вона перераховується на цей картковий рахунок. З цього приводу позивач звертався до відділення ПАТ КБ «Приватбанк», де йому повідомили, що арешт накладено за постановою державного виконавця від 03.02.2016 року. Після цього він звернувся до відповідача з питанням про зняття арешту на банківський рахунок, де йому повідомили, що стосовно нього відкрито виконавче провадження за вимогою Первомайської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Луганській області за №Ф-2853-17 від 09.12.2015 року про стягнення з нього на користь Первомайської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області суми боргу по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 19893,23 грн. Державний виконавець запропонував позивачу принести довідку з банку, що він отримує заробітну плату на цей рахунок, а банку йому запропонували звернутися до суду з позовом про зняття арешту на рахунок. Крім того, у листопаді 2016 року до Золотівської міської ради надійшла постанова державного виконавця про стягнення на заробітну плату боржника в розмірі 20% до погашення заборгованості перед Первомайською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області. На даний час банківський рахунок залишається під арештом, хоча на нього продовжують надходити кошти від Золотівської міської ради. Таким чином, позивач просить зняти арешт з арештованого рахунку позивача.

Позивач, представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Від відповідача також надійшло письмове заперечення проти позову, в якому зазначено, що відділом державної виконавчої служби здійснюється виконавче провадження, де позивач є боржником. Державним виконавцем було накладено арешт на банківські рахунки позивача, проте зі спірного карткового рахунку вимога про примусове списання коштів не направлялося, оскільки виконавцю не було про нього відомо. Крім того, дійсно державним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату в розмірі 20%, яку направлено до Виконавчого комітету Золотівської міської ради. Зрештою, представник відповідача вважає, що позивач ухиляється від виконання судового рішення, тому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач, представники відповідача та третьої особи подали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до п. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Позивачем є ОСОБА_1, який народився 08.08.1967 року в м.Золоте (а.с.5).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49631140 від 15.12.2015 року щодо позивача було відкрито виконавче провадження.

Відповідно до постанови державного виконавця ВП №49631140 від 03.02.2016 року було накладено арешт на кошти в національній та іноземній валютах на всіх рахунках боржника, відкритих у Луганській філії ПАТ КБ «Приватбанк», у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту, та належать ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно з довідкою, виданою Виконавчим комітетом Золотівської міської ради 10.01.2017 р., позивач працює за цивільно-правовими договорами та отримує грошову винагороду на картковий рахунок у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.7).

У довідці, виданій Виконавчим комітетом Золотівської міської ради 20.02.2017 р., зазначено про розмір виплат ОСОБА_1 по цивільно-правовому договору: в лютому-квітні 2016 року 1378 грн., в травні-листопаді 2016 року 1450 грн., в грудні 2016 року 1550 грн., усього за цей час 15834,00 грн. (а.с.8).

Згідно з копією договору №1 від 31.01.2017 року між Виконавчим комітетом Золотівської міської ради та позивачем у цій справі було укладено цивільно-правовий договір про надання послуг на строк з 01.02.2017 р. по 31.03.2017 р. (а.с.10).

Аналогічні договори були укладені на період з лютого до грудня 2016 року (а.с.47-50)

У звязку з цим Виконавчий комітет Золотівської міської ради направив до ДПІ повідомлення про прийняття працівника (ОСОБА_1І.) на роботу.

Згідно з довідкою банку (а.с.12) залишок на рахунку позивача станом на 24.01.2017 року становив 14133,70 грн.

Згідно з постановою державного виконавця від 02.11.2016 року (а.с.15) Виконавчому комітету Золотівської міської ради належати вираховувати із заробітної плати позивача 20%.

Згідно відповіді ПФУ про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами (а.с.36) позивач працює у Виконавчому комітеті Золотівської міської ради.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Золотівської міської ради від 21.04.2017 р., про плату за цивільно-правовим договором ОСОБА_1 за січень-лютий 2017 року з його заробітної плати вираховуються суми в розмірі 20% за ВП №49631140 та ВП №53038917 (а.с.52).

Згідно довідки Виконавчого комітету Золотівської міської ради від 21.04.2017 р. про розмір заробітної плати утримання згідно постанови державного виконавця почали здійснюватися в грудні 2016 року (а.с.53).

Згідно довідки Виконавчого комітету Золотівської міської ради від 21.04.2017 р. ОСОБА_1 дійсно отримує грошову винагороду за цивільно-правовими договорами на картковий рахунок №181186 (а.с.54).

Згідно з випискою по картковому рахунку №181186 позивач дійсно отримує на цей рахунок «зарплату» від Виконавчого комітету Золотівської міської ради, причому залишок на карті станом на 29.03.2017 становив 17643,92 грн., з яких переважна більшість надходжень на карту в період з 29.02.2016 р. до 29.03.2017 р. становить саме «зарплата», окрім 1870,33 грн., які є орендною платою.

Згідно з постановою державного виконавця від 03.02.2016 року було накладено арешт на все майно боржника (а.с.63), а згідно постанови від 25.03.2016 року на транспортні засоби боржника УАЗ 2206, д/н НОМЕР_1, та ВАЗ 2121, д/н 11503АО.

Вирішуючи справу по суті, суд звертає увагу на те, що кошти, що знаходяться на банківському рахунку позивача є майном, а арешт цього банківського рахунку безумовно становить втручання у мирне володіння указаним майном.

З огляду на це, суд має перевірити чи дотримано в даному випадку гарантії, передбачені ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до §1 цієї норми кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з §2 зазначеної статті попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Так, у практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (іншими словами необхідно знайти розумну рівновагу між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано (див, наприклад: «"Інтерсплав проти" України» (Intersplav v. Ukraine) від 9 січня 2007 року, заява № 803/02; «"Україна-Тюмень" проти України» (Ukraine-Tyumen v. Ukraine) від 22 листопада 2007 року, заява 22603/02).

У контексті цієї справи суд нагадує, що згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що накладення арешту на спірний банківський рахунок боржника було законним заходом, який переслідував легітимну мету стягнення з боржника коштів, які мають бути сплачені відповідно до чинних виконавчих документів. Проте оцінюючи цей захід за критерієм пропорційності, суд виходить з того, що державний виконавець наклав арешт також на інше майно боржника, у тому числі на два його автомобіля, за рахунок яких вимоги стягувачів цілком можуть бути задоволені. За таких обставин триваючий більше року арешт банківського рахунку боржника, на який він отримує по суті свою заробітну плату (хоча й не за трудовим, а за цивільно-правовим договором), яка становить єдине джерело його існування (доказів протилежного у справі немає), не можна вважати пропорційним, оскільки в даному випадку не дотримано розумний баланс між загальним інтересом і правами позивача. Особливо яскраво ця непропорційність виглядає на фоні того, що роботодавець спочатку утримує із зарплати позивача 20%, потім перераховує решту зарплати на банківський рахунок позивача, де вона залишається заарештованою.

На переконання суду, в цій ситуації державний виконавець повинен шукати не найлегший шлях задоволення вимог стягувачів, але такий спосіб, який би накладав на боржника непропорційного обтяження (зокрема, у вигляді тривалого позбавлення можливості отримувати грошову винагороду, що становить єдине основне джерело існування боржника). Державний виконавець цілком може задовольнити вимоги стягувачів за рахунок реалізації іншого арештованого майна позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що триваючий більше року арешт банківського рахунку позивача становить порушення ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, а тому позов слід задовольнити.

Разом із тим, суд звертає увагу позивача на те, що він також має діяти сумлінно з метою задоволення вимог стягувачів і сприяти в цьому державному виконавцю. І задоволення цього позову не слід розцінювати як заборону накладення арешту на банківські рахунки боржника на майбутнє. Зокрема, у разі істотної зміни обставин (при перешкоджанні виконанню виконавчих документів шляхом переховування майна та коштів, які не є зарплатою, ненадання документів, що підтверджують отримання на банківський рахунок виключно заробітної плати тощо) такий арешт може бути визнаний таким, що відповідає вимогам ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 11, 18, 19, 69-71, 160-163, 181, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області, третя особа Первомайська обєднана державна податкова інспекція головного управління Державної фіскальної служби в Луганській області, про зняття арешту з банківського рахунку задовольнити.

Зняти арешт з коштів карткового рахунку №181186 у Луганській філії ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 304795, який відкрито ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, накладеного постановою старшого державного виконавця Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 03.02.2016 р.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В. Мазур