Справа № 806/404/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"15" травня 2017 р. Справа № 806/404/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

сторін та їх представників:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в особі комісії з ліквідації, Відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати наказ №5-к від 11.01.2017 про її звільнення, виданий головою комісії з ліквідації незаконним та скасувати його;

- поновити її на посаді головного спеціаліста відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру Житомирській області;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру Житомирській області середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем з порушенням вимог трудового законодавства за відсутності правових підстав для звільнення. Вважає, що її звільнення у зв'язку із ліквідацією відділу є незаконним, оскільки на думку позивача, в дійсності відбулася не ліквідація, а реорганізація відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирській області у відділ в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області. Відтак, відповідачем не було враховано її перерважне право на залишення на роботі.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 01.12.2015 до 11.01.2017 працювала на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру у відділі Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирській області. (а.с.18-19).

11.11.2016 ОСОБА_3 було попереджено про майбутнє вивільнення у зв'язку з ліквідацією відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі, що підтверджується її особистим підписом на попередженні. (а.с.7)

Наказом голови комісії з ліквідації відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області від 11.01.2017 №5-к ОСОБА_3 з 11.01.2017 звільнено з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру у зв'язку з ліквідацією відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпПУ та п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу"(а.с.6).

Вважаючи таке звільнення незаконним, позивач звернулася до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідачами в ході розгляду справи, як суб'єктами владних повноважень, доведено належними та допустимими доказами правомірність звільнення позивача. Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог .

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу".

Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону України "Про державну службу", дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Так, ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі;

2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності;

4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Відповідно до ч.3 ст. 87 Закону України "Про державну службу", процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Підставами припинення трудового договору згідно з положеннями п. 4 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (статті 45).

Згідно п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як встановлено судом, згідно наказу відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області від 11.01.2017 року № 5-к ОСОБА_3 звільнено з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру у зв'язку з ліквідацією відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпПУ та п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу"з 11.01.2017.

Вказаний наказ виданий на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 №581 "Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру", від 20.10.2011 №1074 "Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади" та відповідно до наказу Держгеокадастру "Про ліквідацію територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Житомирській області".

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа №21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-484а14), ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Отже, для розірвання трудового договору на підставі п. 1 ч. ст. 40 КЗпП України має бути наявність змін в організації виробництва і праці внаслідок, зокрема, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 №581 "Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру і Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком.

У п. 4 Постанови наказано Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру забезпечити здійснення заходів, пов'язаних з виконанням пункту 2 цієї постанови в якому зазначено, що міжрегіональне та міськрайонні управління Служби, управління (відділи) Служби у районі, містах є структурними підрозділами відповідних головних управлінь Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

07.11.2016 в.о. голови Держгеокадастру видано наказ №278 "Про ліквідацію територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Житомирській області" відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 №581 "Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" та від 20.10.2011 №1074 "Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов"язаних, з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади" .

Згідно п.п. 1,2,3 цього наказу вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру і Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком; призначити голову ліквідаційної комісії та затвердити план заходів з ліквідації територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру і Державного агентства земельних ресурсів.

Як зазначено у додатку 1 до наказу в.о. голови Держгеокадастру від 07.11.2016 №278 "Про ліквідацію територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Житомирській області" до переліку територіальних органів Держгеокадастру і Держземагенства, що ліквідовуються увійшов і відділ Держгеокадастру в Овруцькому районіі.(а.с.54)

У додатку 2 до наказу зазначено, що головою ліквідаційної комісії з ліквідації відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі призначено ОСОБА_4 (а.с.52)

Наказом голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4 від 09.11.2016 №15, на виконання п.1.1 Плану заходів щодо ліквідації територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру і Державного агентства земельних ресурсів., затвердженого наказом Держгеокадастру від 07.11.2016 №278, затверджено склад ліквідаційної комісії Відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області. (а.с.46)

Як встановлено судом, у штатному розписі Головного управлінні Держгеокадастру зазначено відділ в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадстру як структурний підрозділ Головного управління Держгеокадстру в Житомирській області.

Тобто, повноваження, завдання (функції) Головного Держгеокадстру в Житомирській області не змінилися, але відділ в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області не набув права юридичної особи, так як його було ліквідовано як юридичну особу.

Отже, як встановлено судом, відбулася саме ліквідація відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області, як юридичної особи публічного права. При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Позивач не заперечувала, що перебувала у трудових відносинах саме з відділом Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирській області, як з юридичною особою.

Будь-яких трудових відносин з Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області, так із його структурним підрозділом - відділом в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області у позивача не було.

Таким чином, оскільки факт саме ліквідації відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі знайшов підтвердження в ході розгляду справи, то суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що у відповідача були підстави для звільнення позивача з роботи за п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Суд першої інстанції дійшов також правильних висновків щодо безпідставності доводів позивача про те, що вона мала бути переведена у відділ в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.

Частиною 2 ст.40 КЗпПУ встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч.3 ст.49-2 одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Тобто, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації в цій же установі.

Таким чином, вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 01.04.2015 у справі 640цс15.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд першої інстанції, враховуючи правову позицію Верховного суду України, обставини справи, дійшов правильних висновків, що у Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області не зобов'язано було приймати ОСОБА_3 у новостворений відділ, оскільки це є його правом, а не обов'язком.

З огляду на наведене, є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивач мала переваги перед іншими при переведенні у новостворений відділ Головного управлінняДержгеокадастру в Житомирській області.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що відсутні правові підстави для поновлення на посаді позивача в установі, яка на момент її звільнення вже існувала і з якою позивач не перебувала в трудових відносинах.

Доводи апеляційної скарги, що що інші працівники були переведені у відділ в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області без проведення конкурсу не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки вказане переведення відбулося на підставі листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 11.01.2017 № 23-6-0-517/2-17, у якому ставилося питання про звільнення з 11.01.2017 року у порядку переведення для подальшої роботи у відділі в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, згідно п.2 ст. 41 Закону України "Про державну службу".

Окрім того, позивач не надала суду доказів, що вона зверталася із заявою до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області про переведення, і що ця заява була зареєстрована і прийнята до розгляду.

Є також безпідставними доводи апеляційної скарги, що позивач при звільненні мала переважне право на залишення на роботі, гарантоване ст. 42 КЗпП України, оскільки вказаною нормою права передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Тобто, норми статті, на порушення якої посилається позивач застосовуються у разі наявності змін в організації виробництва, зокрема, скорочення чисельності працівників чи штату, а не повної ліквідації установи як у спірному випадку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо відсутності підстав для визнання незаконним звільнення позивача та поновлення її посаді, а тому обґрунтовано відмовив у задоволені цих позовних вимог та позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними, а тому також не підлягають до задоволення.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "16" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11100

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в особі комісії з ліквідації вул.Довженка,45,м.Житомир,10002 Відділ Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області вул. Тараса Шевченка, 49,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11101

4-третій особі: - ,