Справа № 554/7777/16-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 р. Справа № 554/7777/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 22.02.2017 по справі № 554/7777/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

19.01.2017 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою в порядку ч. 9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про встановлення судового контролю за виконанням постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2016 по справі № 554/7777/16-а, в якій просила суд визнати протиправними рішення та дії вчинені в 2016 році Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області ( далі - Полтавське ОУПФУ Полтавської області) щодо виконання судового рішення по справі № 554/7777/16-а, а саме невірного і протиправного проведеного перерахунку пенсії з посадового окладу 1378 грн.; зобов'язати відповідача виконати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2016 по справі № 554/7777/16-а та здійснити перерахунок пенсії з 1 вересня 2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" з посадового окладу 1723 грн., у розмірі 80 % від суми заробітної плати за посадою начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів - головного бухгалтера та з урахуванням індексації пенсії та інших виплат, включених до суми середньомісячного заробітну за 24 календарні місяці, шляхом ділення всієї суми виплат на 24.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.02.2017 заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Полтавського ОУПФУ Полтавської області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з посадового окладу 1378, 00 грн. на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави № 554/7777/16-а.

Зобов'язано Полтавське ОУПФУ Полтавської області виконати постанову Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/7777/16-а та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 вересня 2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" з посадового окладу 1723 грн., у розмірі 80 % від суми заробітної плати за посадою начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів - головного бухгалтера та з урахуванням індексації пенсії та інших виплат, включених до суми середньомісячного заробітну за 24 календарні місяці, шляхом ділення всієї суми виплат на 24.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні заяви позивачки в повному обсязі. В апеляційній скарзі відповідач вказує, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства, судом розглянуті вимоги, які не були предметом розгляду в рамках судового розгляду позову ОСОБА_1

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Позивачем надано заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, а відповідачем заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському ОУПФУ Полтавської області та отримує пенсію призначену згідно з ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 80% від суми заробітної плати.

У вересні 2016 року позивач звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави із адміністративним позовом до Полтавського ОУПФУ Полтавської області про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Полтавського ОУПФУ Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Зобов'язано Полтавське ОУПФУ Полтавської області провести з 1 вересня 2016 року перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" у розмірі 80 % від суми заробітної плати за посадою начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів головного бухгалтера та з урахуванням інших виплат, включених до суми середньомісячного заробітну за 24 календарні місяці, шляхом ділення всієї суми виплат на 24.

Вважаючи незаконним прийняте судове рішення, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2016 по справі № 554/7777/16-а. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2016 апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Не погоджуючись із проведеним на виконання вищевказаних судових рішень перерахунком пенсії, позивачка звернулася до суду першої інстанції із заявою в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України, в обгрунтування якої зазначила, що на виконання рішення суду боржником не вірно проведено перерахунок її пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, оскільки розрахунок був проведений з окладу 1378 грн., замість 1723 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій Полтавського ОУПФУ Полтавської області щодо проведення перерахунку пенсії позивачці,виходячи з посадового окладу 1378 грн. та визнав порушеним право позивачки на належний рівень пенсійного забезпечення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Швидкий розгляд адміністративної справи та своєчасне виконання рішення суду є запорукою ефективності правосуддя. Це відображено зокрема в рішеннях Європейського суду з прав людини, які після ратифікації Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (1997 рік), стали частиною національного законодавства. У них зазначається, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 згаданої Конвенції стороні на судовому етапі, втрачають сенс (наприклад, рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997).

Згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічні твердження містяться і в Концепції вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів, затверджених Указом Президента України № 361/2006 від 10 травня 2006 року. Вирішення справи в суді без невиправданого і необгрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. У той самий час судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, відзначається у Концепції.

Принцип обов'язковості виконання судових рішень передбачає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016, згідно із ч. 2 ст. 13 якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Стаття 267 КАС України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах, це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб. В силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Це може бути зроблено у тому ж самому судовому рішенні (у резолютивній частині) або в письмовій ухвалі.

За приписами ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що КАС України передбачає загальні та спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Також, колегія суддів зазначає, що особа, яка бере участь у справі, може звернутися до суду із заявою про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду.

Заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дня її підписання. У разі якщо заява подається представником, у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Одночасно із заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що обов'язковою умовою подання такої заяви є звернення судового рішення до примусового виконання та наявність інформації про хід виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, у зазначеній заяві позивачка не виконала вимоги, передбачені п. 7, 8 абз. 2 ч. 9 ст. 267 КАС України, а саме не надала інформації про день отримання виконавчого листа; пред'явлення його до виконання; інформації про хід виконавчого провадження та не надала відповідних доказів на підтвердження такої інформації. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази надсилання заяви рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду (абз. 14 ч. 9 ст. 267 КАС України).

Отже, заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 9 ст. 267 КАС України, на що судом першої інстанції не було звернуто увагу та не надано належної оцінки цим фактам, чим порушено норми процесуального права.

Наведене порушення призвело до неповного з'ясування судом першої інстанції обставин справи та до неправильного вирішення справи.

Разом із тим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що заявлені позивачкою вимоги не були предметом судового розгляду, оскільки постановою суду першої інстанції від 12 жовтня 2016 року № 554/7777/16-а зобов'язано Полтавське ОУПФУ Полтавської області провести з 1 вересня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" , якою підвищено з 1 грудня 2015 року на 25 відсотків посадові оклади державних службовців відповідної категорії.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що за позивачкою визнано право на перерахунок пенсії із посиланням на 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (в редакції від 25.03.2014), якою було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії непрацюючим пенсіонерам визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм в контексті встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає, що для визначення розміру заробітної плати, зокрема посадового окладу, що приймається для перерахунку пенсії, необхідно враховувати суми заробітної плати (посадового окладу), яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, що здійснюється на підставі довідки, виданою за останнім місцем роботи за формою, яка затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Таким чином, визначення розміру заробітної плати (посадового окладу), з якого обчислюється пенсія здійснюється не органом Пенсійного фонду України, в якому перебуває пенсіонер на обліку, а державним органом за останнім місцем роботи, за результатом чого надається довідка встановленої форми, в якій зазначається розмір посадового окладу, на підставі якої після подання такої довідки та заяви про перерахунок пенсії органом Пенсійного фонду проводиться перерахунок пенсії з урахуванням розміру посадового окладу та інших сум заробітної плати, що вказані у такій довідці.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачкою надано до відповідача довідку, виданою за останнім місцем роботи за формою, яка затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики, або докази того, що у наданні такої довідки їй було відмовлено, що виключає можливість надати оцінку правомірності дій Полтавського ОУПФУ Полтавської області щодо виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтні 2016 року в частині визначення розміру посадового окладу, що має враховуватися для перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви про визнання бездіяльності в порядку ст. 267 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1 п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 22.02.2017 по справі № 554/7777/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ч. 9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними рішень та дій, вчинених Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2016 року по справі № 554/7777/16-а.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. Пянова Я.В.