Справа № 320/7955/16-а
Суддя: Міщенко Т. М.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.05.2017
Справа № 320/7955/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М,

при секретарі - Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративними позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору, в якому просить скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевої Т.М. від 16.11.2016 року ВП №52892031 в частині стягнення з Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконавчого збору в розмірі 5800 грн.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що на адресу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевої Т.М. від 16.11.2016 року ВП №52892031 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-18630/11 щодо зобов'язання зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, починаючи з 01.05.2011 року по 23.07.2011 року. Також, у вказаній постанові зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 5 800 грн. Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вважає вказану постанову в частині стягнення виконавчого збору, незаконною та протиправною, оскільки, по-перше, вказана постанова в частині нарахування ОСОБА_2 486,12 грн. була виконана ще 05.02.2015 року, про що було повідомлено державного виконавця, а в частині виплати вказаної суми, то ці кошти будуть виплачені ОСОБА_2 лише після відповідного фінансування з Державного бюджету України, через Державну казначейську службу. Фінансове забезпечення даних виплати здійснюється лише за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду. Оскільки, виконання вказаного судового рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень в частині виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», то відповідно до п.3 ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника. Також, оскільки нарахування вказаних коштів було виконано управлінням ще 05.02.2015 року, тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідно до ч.9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір також не підлягає стягненню. По-друге, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин (постанова ВСУ від 24.03.2015 року у справі №21-66а15 та в постанові 27.10.2015 року).

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала вимоги та доводи адміністративного позову, просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 10.05.2016 року о 09 годині 30 хвилин не з'явилась, раніше від неї надійшли письмові заперечення, відповідно до яких вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки прийнята постанова в частині стягнення з Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконавчого збору є законною, просить розглядати вказану справу без її участі. Відповідно до вказаних письмових заперечень, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевої Т.М. від 16.11.2016 року ВП №52892031 в порядку ст. ст. 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-18630/11, виданого 19.10.2016 року Мелітопольським міськрайонним судом в частині зобов'язання Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, починаючи з 01.05.2011 року по 23.07.2011 року. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження повинен зазначити про стягнення з боржника виконавчого збору та про його розмір. Частинами 5, 7, 9 вказаної статті встановлюються підстави, при яких виконавчий збір не стягується. Однак, жодних підстав для не стягнення виконавчого збору з боржника, в даному випадку, не було. По-перше, судове рішення в частині виплати нарахованих сум не виконано, належні ОСОБА_2 суми лише нараховані, а тому не підлягає застосуванню ч.9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а по-друге Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та відповідний Порядок, затверджений Постановою КМУ від 03.09.2014 року №440, розповсюджується лише на судові рішення, які набрали законної сили до 01.01.2013 року, а тому п.3 ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» також застосуванню не підлягає. Жодних доводів, з посиланням на нормативно-правові акти, які б передбачали підстави для не стягнення з боржника виконавчого збору чи про звільнення його від виконавчого збору, позивачем в позові не зазначено, а тому підстав для задоволення позову немає.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи адміністративного позову та письмові заперечення відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав:

Частиною 1 ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень управлінської функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевою Т.М. від 16.11.2016 року ВП №52892031 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-18630/11, виданого 19.10.2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області щодо зобов'язання Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, починаючи з 01.05.2011 року по 23.07.2011 року.

Також, у вказаній постанові зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 5 800 грн.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що вказаний виконавчий лист виданий Мелітопольським міськрайонним судом 19.10.2016 року на підставі заяви ОСОБА_2 на виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2011 року по справі №2-а-18630/11 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 року по справі №2-а-18630/11.

Оцінюючи доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог, а також письмові заперечення відповідача, наданих з приводу позовних вимог, суд прийшов до наступних висновків:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.9 ст. 27 Закону України «По виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, аналізуючи вищевказані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та вимоги відповідної Інструкції судом встановлено, що про необхідність стягнення виконавчого збору та про його розмір, державний виконавець повинен зазначити у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача, заявляючи про незаконність постанови державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору, посилається, по-перше, на ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, такі посиланні є безпідставними з огляду на наступне:

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що Мелітопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області на виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2011 року по справі №2-а-18630/11 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 року по справі №2-а-18630/11 було нараховано 486,12 грн. В частині виплати нарахованої суми Мелітопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначено, що вказана сума буде виплачена після відповідного фінансування з Державного бюджету України, через Державну казначейську службу, оскільки фінансове забезпечення даних виплати здійснюється лише за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, на сьогоднішній день відповідні суми ОСОБА_2 лише нараховані, але не виплачені.

Тому, доводи представника позивача в частині виконання рішення суду ще 05.02.2015 року не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки 05.02.2015 року відповідні суми були лише нараховані позивачем, але не виплачені, а тому посилання на ч.9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» є незаконним, оскільки судове рішення не було виконано не тільки до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а й не виконано по сьогоднішній день (нараховані суми не сплачені).

Той факт, що вказана виплата проводиться не за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а за рахунок коштів Державного бюджету України не свідчить про незаконність постанови державного виконавця в частині стягнення з позивача виконавчого збору.

Крім того, як вже було зазначено, виконавчий збір стягується з боржника, а в даному випадку боржником є Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Посилання представника позивача на п.3 ч.5 ст. 27 Закону України «По виконавче провадження», як на підставу для скасування постанови державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору, також є безпідставним з огляду на наступне:

Відповідно до ч.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Відповідно до ч.1 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного Закону, він набирає чинності з 1 січня 2013 року.

Крім того, на виконання Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440 було затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Разом з тим, дія цього Порядку не поширюється на рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є суб'єкти, визначені ч.1 ст. 2 відповідного Закону, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 163 КАС України у резолютивній частині постанови зазначається строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2011 року по справі №2-а-18630/11 за наслідками перегляду Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом набрала законної сили з моменту проголошення відповідної ухвали, тобто 21.01.2014 року.

Оскільки, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440, підлягають виконанню судові рішення, які набрали законної сили до 01.01.2013 року, а в даному випадку постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2011 року набрала законної сили після 01.01.2013 року, тому Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області було прийнято рішення про повернення стягувачу відповідної постанови, яку було пред'явлено до Управління для виконання, відповідно до вищевказаного Порядку.

Таким чином, у державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, підстав для застосування п.3 ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», не було.

Суд також не приймає до уваги й доводи представника позивача в частині посилання на постанови Верховного Суду України від 24.03.2015 року та від 27.10.2015 року, оскільки вказані постанови визначають, що невиконання судового рішенні в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не можуть вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та, як наслідок, і стягнення з боржника штрафу за невиконання без поважних судового рішення в установлений державним виконавцем строк.

Однак, в даному випадку, Мелітопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області адміністративний позов подано не з приводу стягнення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин, а з приводу стягнення виконавчого збору, який стягується з боржника за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, про стягнення та розмір якого державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Інших доводів на підтвердження порушення державним виконавцем вимог закону при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, в частині стягнення з позивача виконавчого збору, Мелітопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначено не було, будь-яких підстав для звільнення позивача від виконавчого збору Закон України «Про виконавче провадження», чи будь-який інший нормативно-правовий акт не передбачає.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, судом встановлено, що державний виконавець при прийнятті рішення про стягнення з позивача виконавчого збору, діяв виключно у спосіб, передбачений чинним законодавством України, представником позивача не було надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог та незаконності прийнятого державним виконавцем рішення, підстав для визнання постанови про відкриття виконавчого провадження, в частині стягнення виконавчого збору, незаконною, немає.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення адміністративного позову Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7-12, 14-15, 17-19, 70-71, 86, 99, 159, 160-163, 167, 181, 185, 186 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні адміністративного позову Мелітопольському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: