Справа № 2-а-11663/10/1570
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 р.Справа № 2-а-11663/10/1570

Категорія: 9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Федусик А.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

суддів - Домусчі С.Д.

ОСОБА_1

при секретарі - Єршовій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси, Державної податкової адміністрації в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення від 08.11.2010 р. № НОМЕР_1,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2010 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08.11.2010 р. № НОМЕР_1 на загальну суму 411076,00 грн., визнання протиправними дії ДПА в Одеській області щодо складання акту перевірки від 11.10.2010 р. № 006066 в частині встановлення факту порушення - здійснення реалізації товару, який не обліковано у встановленому порядку на суму 205538,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11.10.2010 р. співробітниками ДПА в Одеській області було проведено перевірку належного їй магазину, розташованого за адресою м. Одеса, вул. Грецька,23 щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, за результатами якої складено акт від 11.10.2010 р. № 006066, за порушення вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». На підставі вказаного акту ДПІ у Суворовському районі м. Одеси 08.11.2010 р. було прийнято рішення № НОМЕР_1 про застосування до неї штрафних (фінансових) санкцій на суму 411076,00 грн. Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач зазначає, що перевірка була проведена з грубими порушенням встановленого законом порядку, висновки цієї перевірки не відповідають фактичним обставинам та вимогам закону.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення позову та вважали його таким, що не підлягає задоволенню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси від 08.11.2010 року № НОМЕР_1 про застосовування до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 411076 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2011 р. та прийняти нову постанову про відмову в задоволені адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована 15.07.2008 р. фізичною особою-підприємцем і є платником єдиного податку.

11.10.2010 р. співробітниками ДПА в Одеській області було проведено перевірку магазину, що належить позивачу, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу.

За результатами перевірки складено акт від 11.10.2010 р. № 006066, відповідно до якого встановлено порушення п.12 ст.3, ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що виразилося у не здійсненні обліку вартості товарів на суму 205538,00 грн., отриманих за накладною б/н від 01.10.2010 р. від ТОВ «Торговий Дім «Грегорі Арбер»в книзі обліку доходів та витрат.

На підставі зазначеного акту та згідно ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»відповідачем - ДПІ у Суворовському районі м. Одеси прийнято рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій від 08.11.2010 р. № НОМЕР_1 на суму 411076,00 грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що 01.10.2010 року позивачем було отримано від ТОВ «Торговий Дім «Грегорі Арбер»товар на суму 205538,00 грн., що підтверджується накладною.

07.10.2010 року частину зазначеного товару за цінами реалізації на загальну суму 127850,00 грн. та 68388 грн. було передано до належного позивачу магазину за адресою: вул. Грецька, 23 за накладними б/н від 01.10.2010 року та від 07.10.2010 року, які були внесені в книгу обліку доходів та витрат, що підтверджується самими накладними, в яких номенклатура товару відповідає номенклатурі товару в накладній б/н від 01.10.2010 року від ТОВ «Торговий Дім «Грегорі Арбер», а також копією книги обліку доходів та витрат.

12.10.2010 року та 14.10.2010 року решта товару була передана до зазначеного магазину за накладними на суму 4799,00 грн. та 85995,00 грн., які також були обліковані у книзі.

При цьому на здійснення обліку товару, отриманого від ТОВ «Торговий Дім «Грегорі Арбер»за накладними від 01.10.2010 року, 07.10.2010 року, 12.10.2010 року та 14.10.2010 року, позивач посилалася в своїх запереченнях на акт перевірки, але ці доводи відповідачем не були враховані.

Судом зазначено, що висновки відповідачів про те, що отриманий від ТОВ «Торговий Дім «Грегорі Арбер»по накладній б/н від 01.10.2010 року товар на загальну суму 205538,00 грн. не був облікований позивачем у встановленому законом порядку, не відповідають дійсним обставинам.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для застосування до субєкта господарювання штрафних санкцій за ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»є здійснення реалізації не облікованих у встановленому порядку товарів, а не саме по собі не ведення обліку таких товарів. Одночасно зазначив, що акт перевірки позивача від 11.10.2010 р. № 006066 не містить в собі встановленого факту реалізації товару, отриманого по накладній б/н від 01.10.2010 р. від ТОВ «Торговий Дім «Грегорі Арбер»і не облікованого на думку відповідачів в книзі обліку доходів та витрат, в тому числі і факту реалізації цього товару на суму 205538,00 грн.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08.11.2010 р. № НОМЕР_1 було прийнято відповідачем з порушенням норм діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його таким, що відповідає вимогам матеріального права та звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до Указу Президента України від 03.07.98 р. N 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», платники єдиного податку - юридичні особи ведуть податковий облік за тими податками, платниками яких вони є згідно з цим Указом. Суб'єкт малого підприємництва - юридична особа зобов'язана вести Книгу обліку доходів та витрат і касову книгу.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на час перевірки був платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку, вів Книгу обліку доходів та витрат, реалізацією підакцизних товарів не займалася.

Відповідно до абзацу восьмого статті 4 наведеного Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення субєктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до п. 1 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1269 від 26.09.2001 року, книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку). Згідно п.5 зазначеного Порядку, суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Форма Книги обліку доходів та витрат передбачена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 9 червня 1993 р. за №64, відповідно до змісту якої вона має такі розділи: 1 «період обліку», 2 «кількість виготовленої продукції, наданих послуг, закупленого товару», 3 «витрати на виробництво продукції, придбання товару», 4 «кількість проданої продукції, надання послуг», 5 «ціна продажу продукції (послуг)», 6 «сума виручки (доходу)», 7 «чистий дохід».

Пунктом 8 наказу Державної податкової адміністрації України № 599 від 29.10.1999 року «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.11.1999 року за № 752/4045, передбачено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 року № 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року за № 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи «період обліку», «витрати на виробництво продукції», «сума виручки (доходу)», «чистий дохід».

Виходячи з аналізу наведених норм, колегія суддів приходить до висновку, що облік товарів підприємець здійснювати не зобовязаний. Книга ф. №10 призначена виключно для обліку доходів та витрат підприємця, а не для обліку товарів.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»до субєктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції встановлено, а також перевірено в суді апеляційної інстанції, що отриманий від постачальника за накладною товар був облікований позивачем в книзі обліку доходів та витрат в повному обсязі за іншими накладними, що не суперечить вимогам Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, виходячи з аналізу наведеної вище норми ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідальність встановлена лише за реалізацію не облікованих товарів, а не саме по собі не ведення обліку товарів.

Колегія судів звертає увагу, що відповідно до статті 71 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, постанова судом першої інстанції прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ч.1 ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст судового рішення виготовлено 19 вересня 2011 року.

Головуючий:/підпис/Л ОСОБА_3

Суддя:/підпис/ОСОБА_4

Суддя:/підпис/ОСОБА_1