Справа № 754/1175/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/1175/17 Головуючий у 1-й інстанції: Грегуль О.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Межевича М.В. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, пов'язаними із виконанням судового рішення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, в якій просить визнати протиправними дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, пов'язаних з вчиненням незаконно заниженого перерахунку суми пенсії ОСОБА_2 згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2011 у справі № 2а-4151/11.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 до Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, пов'язаними із виконанням судового рішення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить: замінити відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва його правонаступником - Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві; скасувати зазначену ухвалу судді та постановити нову ухвалу, якою справу за заявою ОСОБА_2 до Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, пов'язаними із виконанням судового рішення направити до Деснянського районного суду м. Києва для вирішення питання про прийняття заяви. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неправильно застосовано норми процесуального права.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним замінити відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва його правонаступником - Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 204 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо встановить неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; або порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Так, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя першої інстанції дійшов висновку, що чинним Кодексом адміністративного судочинства України передбачено подання в порядку адміністративного судочинства саме позовних заяв, у яких сторонами вказується позивач і відповідач, а не заяв.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з заяви позивача, відповідачем у даній справі є Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, яке замінено його правонаступником - Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Разом з тим, заява ОСОБА_2 не відповідає вимогам до позовної заяви, встановлених ст. 106 КАС України.

За приписами ст. 104 КАС України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, згідно з ч. 4 ст. 105 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло. При цьому, не допустимо обмежувати право позивача на самостійний вибір визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу.

За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

З аналізу ч. 1 ст. 6 КАС України вбачається, що кожній особі надано право на звернення до адміністративного суду, втім у вказаній нормі не конкретизовано форми такого звернення.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до частини 3 ст. 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до суду першої інстанції звернувся із заявою про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, пов'язаними із виконанням судового рішення.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши що заява позивача не відповідає вимогам КАС України, зокрема ст. ст. 104-106, повинен був залишити таку заяву без руху та запропонувати позивачеві усунути недоліки, після чого зробити висновок про належність спору до тієї чи іншої форми судочинства.

З вказаного вбачається, що висновок суду першої інстанції щодо неналежності розглядати заяву позивача в порядку адміністративного судочинства, є передчасним.

Згідно із ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як визначено у статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що відмова у відкритті провадження у справі, унеможливить доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав, свобод та інтересів шляхом судового розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права. У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 167, 197, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року - скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, пов'язаними із виконанням судового рішення направити до Деснянського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді М.В. Межевич

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Межевич М.В.

Шелест С.Б.