Справа № 287/23/16-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Винар Л.В.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"11" травня 2017 р. Справа № 287/23/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомира на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "15" березня 2017 р. у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомира до Олевської міської ради Олевського району Житомирської області, третя особа - Міністерство оборони України про визнання незаконним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомира звернувся до суду із адміністративним позовом та просив визнати рішення 2 сесії 7 скликання Олевської міської ради від 11 грудня 2015 року таким, що прийняте з порушенням законодавства України. Також, позивач просив скасувати зазначене рішення, як таке, що прийнято всупереч Закону України «Про Збройні Сили України».

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомира, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, апелянт посилався на те, що при прийнятті рішення суд не врахував, що органами місцевого самоврядування (згідно п. 12.3 ст. 12 та п. 1 ст. 284 Податкового Кодексу України) повинна надаватися 100 % пільга по сплаті земельного податку для військових підрозділів, закладів, установ та організацій Збройних Сил України та обов"язково враховуватися норма ст. 14 Закону України «Про збройні сили України» та п. 56.21 ст. 56 Податкового Кодексу України.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що рішення № 24 2 сесії 7 скликання Олевської міської ради Житомирської області від 11 грудня 2015 року встановлено плату за землю для державних та комунальних установ, а саме в пункті першому зазначено, про встановлення на 2016 рік ставку податку за земельні ділянки для державних та комунальних установ, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, в розмірі 0,5% від їх нормативної грошової оцінки (а.с.11).

Листом від 05.01.2016 року за № 9 зазначене рішення направлено Олевською міською радою відповідачу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира (а.с.10).

Суд першої інстанції перевіряючи спірне рішення на відповідність вимог ч.3 ст.2 КАС України дійшов висновку, що його прийнято правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Статтею 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

За змістом ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюються у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Закон України від 28.12.2014 № 71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71) змінив порядок оподаткування земельних ділянок. Плата за землю із переліку загальнодержавних податків виключена і, як складова податку на нерухоме майно, переведена до переліку місцевих податків.

Отже, з 01 січня 2015 року плата за землю, яка справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, належить до місцевих податків, встановлення яких здійснюється органами місцевого самоврядування у порядку, визначеному Податковим кодексом України (далі - Кодекс).

Сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів (пункт 12.3 статті 12 Кодексу).

Також, відповідно до пункту 284.1 статті 284 Кодексу органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування що регулюються Законом України від 21.05.1997 № 280 «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280).

Згідно із Законом № 280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

До виключної компетенції сільських, селищних та міських рад належить, зокрема, встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України; прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Тобто, до виключних повноважень сільських, селищних та міських рад відноситься право затвердження ставок земельного податку, але лише у відповідності до положень Податкового кодексу України.

Як убачається з матеріалів справи саме на виконання зазначених вимог, відповідачем було прийнято рішення щодо встановлення на 2016 рік ставки податку за земельні ділянки для державних та комунальних установ, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, в розмірі 0,5 % від їх нормативної грошової оцінки, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків що підстави для скасування вказаного рішення відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта на те, що протиправність рішення полягає в тому, що Олевська міська рада Житомирської області мала б у своєму рішенні, окремо, зазначити пільги для позивача щодо сплати земельного податку не заслуговують на увагу.

Пунктом 28 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельного податку.

З матеріалів справи вбачається, що питання щодо надання пільг по сплаті земельного податку не розглядалося на 2 сесії 7 скликання Олевської міської ради та відповідне рішення 11 грудня 2015 року не приймалося, оскільки Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомира звернувся з відповідним клопотанням лише 23.12.2015 року (а.с. 12). Однак, питання щодо бездіяльності відповідача з приводу не розгляду вказаного клопотання не було предметом розгляду в суді першої інстанції та не може бути розглянуте судом апеляційної інстанції згідно приписів ч.4 ст. 195 КАС України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомира залишити без задоволення, постанову Олевського районного суду Житомирської області від "15" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомира вул.Д.Донцова,20,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам: Олевська міська рада Олевського району Житомирської області вул.Володимирська ,7,м.Олевськ,Житомирська область,11001

4-третій особі: Міністерство оборони України - проспект Повітрофлотський,6,м.Київ,03168,