Справа № 645/3875/16-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 р.Справа № 645/3875/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калитки О. М.
Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.
за участю представника позивача Уманця А.І.,
за участю представника відповідача Пономаренка В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.02.2017р. по справі № 645/3875/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України
про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Фрунзенського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:
- визнати відмову Міністерства оборони України протиправною в призначені та виплаті йому одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постанови КМУ №975 від 25.12.2013р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року;
- визнати протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 08.07.2016 року протокол №54 п. 67, яким йому відмовлено в призначені і виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про виплату та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» у розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, на день встановлення інвалідності, а саме: 182 700 грн.
- зобов`язати відповідача відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішенням звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що з 01.01.2015 року по 01.01.2017 рік йому була встановлена ІІІ група інваліда війни, що підтверджується довідкою МСЕК від 22.12.2014 року. У зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення йому виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», постанови КМУ №975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р. Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.07.2016 року йому було повідомлено, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016 року № 54 йому було відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 24.02.2017 року у справі № 645/3875/16-а частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.
Визнано протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 08.07.2016 р., протокол № 54 п. 67.
Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Позивач надав письмові заперечення, в яких зазначив, що спірні правовідносини виникли в 2016 році, тому в даному випадку слід керуватись законодавством, яке є чинним на момент їх виникнення, вказав, що законодавець не пов`язує право на отримання одноразової грошової допомоги з довідкою МСЕК при первинному огляді, а з датою, що зазначена у довідці, вказав, що на час встановлення причинного зв`язку отримання позивачем поранення при виконанні військового обов`язку в країнах де велись бойові дії в ДРА діяло Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затверджене Наказом Міністерства оборони України від 04.01.1994р., відповідно до якого і був встановлений причинний зв`язок, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечувала, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (посвідчення серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2014 року, видане Управлінням праці та соціального захисту населення Фрунзенської районної ради у м. Харкові).
З листа Харківського обласного військового комісаріату від 20.02.2017 року вбачається, що 14.11.1981 року ОСОБА_1 був призваний Комінтернівським РВК м. Харкова на строкову військову службу, яку з листопада 1981 року по січень 1982 року проходив у військовій частині № НОМЕР_2 , з січня 1982 року по грудень 1983 року - у військовій частині польової пошти № 15616, 06.12.1983 року був демобілізований.
Згідно свідоцтва про хворобу № 78 від 31.05.2001 року, виданого військово-лікарською комісією Київського РВК на підставі висновку судово-медичної експертизи № 228-Д від 31 травня 2001 року, ОСОБА_1 отримав поранення в 1982 році під час бойових дій в Республіці Афганістан. (а.с. 13)
19 грудня 2001 року при первинному огляді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була встановлена ІІІ група інвалідності з 19.02.2001 року у зв`язку з пораненням під час виконання ним обов`язків військової служби у ДРА, інвалідність встановлена до 01.04.2004 року. (а.с. 79)
Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ № 204859 від 22.12.2014 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.01.2015 року має ІІІ групу інвалідності, пов`язану з виконанням ним обов`язків військової служби в ДРА, інвалідність встановлено на строк до 01.01.2017 року. (а.с.6)
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постанови КМУ №975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1744/ВСЗ від 29.07.2016 року йому було повідомлено, що відповідно до рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016 року № 54, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби та інвалідність яким встановлено до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 33597-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, у тому числі й ОСОБА_1 (п. 67 вказаного рішення) (а.с. 5).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.
Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ст. 23 Закону, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.
На виконання вимог вищезгаданого Закону Кабінет Міністрів України затвердив постанову від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок).
Згідно п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п. 8 Положення про порядок, умови і критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 р. визначено, що датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у п. 3 цього Положення. Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюється до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.
Наведене свідчить про те, що первинна довідка МСЕК при повторному огляді комісії та встановленні тієї ж групи інвалідності втрачає свою чинність з дати, до якої встановлена група інвалідності.
Згідно довідки МСЕК від 22.12.2014 р. серії 10 ААБ № 204859 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 01.01.2015 р. до 01.01.2017 р
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавець не пов`язує право позивача на отримання одноразової грошової допомоги з первиною довідкою МСЕК, оскільки законодавством чітко встановлено, що право виникає з дати, що зазначена у довідці МСЕК, відповідно до п. 3 Порядку 975.
Також колегія суддів зазначає, встановлення причинного зв`язку поранення позивача здійснювалось згідно Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затверджене Наказом Міністерства оборони України від 04.01.1994р.
Так в п 374 цього Положення зазначено, що при наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепу, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців, учасників війни, інших бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку в країнах і частинах, які вели бойові дії, а також у колишніх військовополонених, у разі відсутності даних по їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період проходження військової служби, ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил та інших військових формувань України і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (при необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного огляду заносяться в акт судово-медичного дослідження, свідоцтво про хворобу, складене ВЛК військового комісаріату за наслідками поранення, і разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на переліки, визначені Кабінетом Міністрів України, подаються в медико-соціальні експертні комісії (МСЕК) для встановлення причинного зв`язку інвалідності.
Так, причинний зв`язок отримання позивачем поранення при виконанні військового обов`язку в країнах де велись бойові дії в ДРА підтверджується свідоцтвом про хворобу № 78 від 31.05.2001 року, виданого військово-лікарською комісією Київського РВК на підставі висновку судово-медичної експертизи № 228-Д від 31 травня 2001 року.
Статтею 16-4 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та п. 19 Порядку затвердженого Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року, передбачений вичерпний перелік обставин при яких не здійснюється виплата одноразової грошової допомоги, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим, відповідачем не надано до суду доказів, що позивачем було: 1) вчинено злочин або адміністративне правопорушення; 2) вчиненні ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; 3) навмисно спричинено собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); 4) подано позивачем завідомо неправдиві відомості для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, відповідачем не було надано, а від так рішення відповідача про відмову в призначені одноразової грошової допомоги є протиправним.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача не було підстав для відмови в призначені і виплати одноразової грошової допомоги позивачу, а від так відмова в призначені одноразової грошової допомоги позивачу та рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 08.07.2016р. протокол №54 п. 67 є протиправними.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача, є зобов`язання Міністерства оборони України Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Фрунзенського районного суду міста Харкова від 24.02.2017 року у справі № 645/3875/16-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.
Доводи апеляційних скарг з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.02.2017р. по справі № 645/3875/16-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 15.05.2017 р.