Справа № 286/939/17
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/939/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі суддів:

головуючого - Вачко В. І. , суддів Іщук Л.П., Кулініч Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Овручі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: 1.Національна поліція України, 2.Головне управління Національної поліції в Житомирській області, 3.Управління МВС України в Житомирській області, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити йому одноразової грошової допомоги у розмірі 217500 грн., яка була нарахована УМВС в Житомирській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.08.2002 року по 06.11.2015 року, а з 07.11.2015 року по 21.06.2016 року - в ГУ Національної поліції в Житомирській області. Після звільнення з органів внутрішніх справ, йому було встановлено з 08.07.2016 року третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 18.07.2016 року позивач звернувся до УМВС України в Житомирській області із відповідною заявою щодо вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги. УМВС України в Житомирській області склало висновок про призначення одноразової грошової допомоги та разом з іншими матеріалами надіслало його до Міністерства внутрішніх справ України. Проте, відповідач повернув матеріали без розгляду, зазначивши, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського. Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 09.11.2016 року у справі № 286/2595/16-а дії МВС України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги визнано протиправними, зобов'язано МВС України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу. З листа ліквідаційної комісії УМВСУ України в Житомирській області від 13.03.2017 року позивачу стало відомо про те, що МВС України розглянуто вищевказані матеріали, однак відмовлено у призначення одноразової грошової допомоги. На думку позивача, таке рішення відповідача про відмову у призначені та виплаті йому допомоги є протиправним з огляду на норми ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» та положення Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Відповідач подав заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи зокрема тим, що МВС України немає повноважень розглядати та приймати рішення по призначенню поліцейському одноразової грошової допомоги, а фінансування виплат останньої колишнім працівникам міліції, які в подальшому проходили службу в органах Національної поліції України забезпечується через Національну поліцію України за рахунок видатків для неї затверджених.

Третя особа 1 подала з приводу позову письмові пояснення, в яких зокрема зазначила, що у Національної поліції України відсутні законні підстави для проведення позивачу виплати одноразової грошової допомоги, у звязку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності за захворюванням, повязаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Відповідач та треті особи в судове засідання уповноважених представників не скерували, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили.

Відтак, з огляду на норми ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України суд здійснює розгляд справи в письмовому провадженні за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку обставинам у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01.08.2002 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 № 314 о/с з 06.11.2015 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)).

Згідно із наказом ГУ Національної поліції в Житомирській області від 07.11.2015 року № 9 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в ГУ Національної поліції в Житомирській області.

Відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Житомирській області від 21.06.2016 року № 131 о/с ОСОБА_1 звільнено з 21.06.2016 року зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Вказані обставини стверджуються копіями трудової книжки, витягу з послужного списку та наказу від 21.06.2016 року № 131 о/с.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 514702 від 13.07.2016 року за результатами первинного огляду з 08.07.2016 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 015368 ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, складає 35%.

Свідоцтвом про хворобу № 143/111 від 10.06.2016 року також підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У липні 2016 року позивач звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Після надходження вказаної заяви Управління МВС України в Житомирській області підготувало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" і на підставі пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, та подало його до Міністерства внутрішніх справ України. Проте Міністерство внутрішніх справ України повернуло без розгляду матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у звязку з тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського, про що УМВС України в Житомирській області повідомило позивача листом №1444/29/05 2016 від 15.08.2016 року.

У серпні 2016 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про отримання одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, що повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У відповідь ГУ НП в Житомирській області листом № 1609/29/05-2016 від 08.09.2016 року повідомило позивача про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського передбачено ст.ст.97-101 Закону України «Про Національну поліцію», а відповідно до рішення Житомирської обласної МСЕК № 2 від 13.07.2016 року позивач визнаний інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не з проходженням служби в поліції.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 09.11.2016 року у справі № 286/2595/16-а, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 10.01.20178 року та набрала законної сили, за позовом ОСОБА_1 дії МВС України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги визнано протиправними, зобов'язано МВС України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

Вище вказані обставини також встановлені постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 09.11.2016 року у справі № 286/2595/16-а.

Ліквідаційна комісія УМВС України в Житомирській області листом № 510/29/05-2017 від 13.03.2007 року повідомила позивача про те, що його матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови суду від 09.11.2016 року у справі № 286/2595/16-а розглянуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернуті без права на виплату одноразової грошової допомоги з огляду на те, що на час установлення втрати працездатності та написання заяв про призначення допомоги він був поліцейським; отже виплата одноразової грошової допомоги повинна проводитися відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», як поліцейським.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 року затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850). Дана постанова набрала чинності 31.10.2015 року.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктами 8, 9, 11 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Отже, органом, уповноваженим на прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком № 850, є Міністерство внутрішніх справ України, яке приймає відповідне рішення у вигляді погодження або непогодження висновку, складеного органом внутрішніх справ, у якому проходить (проходив) службу працівник міліції, в даному випадку, УМВС у Житомирській області. При цьому, Порядком № 850 не передбачено підстав для повернення без розгляду матеріалів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" та створенням Національної поліції як центрального органу виконавчої влади, структура та функції Міністерства внутрішніх справ суттєво реорганізувалися.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" були ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції.

Позивач наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015р. №314 о/с був звільнений у запас Збройних Сил за п. 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та наказом Національної поліції України від 07.11.2015р. №9 о/с був призначений в новостворений орган на посаду начальника слідчого відділення Овруцького відділенні поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №641 "Про утворення Національної поліції України" та "Положення про Національну поліцію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 р. №877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

З положень вказаних нормативно-правових актів не вбачається, що органи Національної поліції є правонаступниками органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з ст.99 Закону України "Про Національну поліцію" розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги, зокрема, визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги реалізується в порядку та на умовах визначених наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за №163/28293, (надалі - наказ МВС № 4).

Даний порядок поширювався лише на період проходження служби працівником служби в поліції.

В подальшому, наказом МВС України № 916 від 12.09.2016 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.09.2016 року за №1277/29407, внесено зміни до зазначеного Порядку № 4, яким пункт 5 розділу 1 доповнено пунктом 4 такого змісту:

"4) повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ".

Таким чином, лише з 12.09.2016 року, з прийняттям наказу МВС України № 916, почали регулюватися правовідносини з отримання одноразової грошової допомоги працівником поліції в разі втрати працездатності під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ. До цього ж часу, вказані правовідносини регулювалися лише Порядком № 850, оскільки наказ МВС України № 4 стосувався лише поліцейських, які проходили службу в поліції.

Отже, твердження Міністерства внутрішніх справ України з приводу того, що позивач звільнений з органів Національної поліції, яка є самостійним органом та має вирішувати питання щодо виплати зазначених коштів є безпідставним, оскільки за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, який є діючим і на час розгляду справи.

Крім того, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов'язання позивача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

Пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що кожному гарантується право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, при цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов'язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений повноваженнями, зокрема, щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, або ж прийняти рішення, і це прямо вбачається з пункту 2 частини 4 статті 105 та пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства.

У випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов'язання прийняти рішення. Це цілком узгоджується з положеннями пункту 2 частини 4 статті 105, пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства.

Як зазначав у своїх рішеннях (від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14) Верховний Суд України, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Матеріали справи свідчать, що саме Міністерством внутрішніх справ України, як суб'єктом владних повноважень, вчинено дії пов'язані із відмовою у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу. Оскільки у даному випадку відповідачем були реалізовані його дискреційні повноваження та допущено протиправну бездіяльність щодо призначення позивачу спірної одноразової грошової допомоги, то у відповідності до ст. 2 КАС України, зобов'язання відповідача прийняти відповідне рішення є належним і необхідним способом захисту порушеного права позивача та відповідає завданням адміністративного судочинства.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відтак, керуючись статтями 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України, , виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, у розмірі 217500 грн., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4