Справа № 815/2636/17
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2017-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2636/17
УХВАЛА

13 травня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Слідчого СУ Головного управління національної поліції Омельченко Захара Вікторовича про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Слідчого СУ Головного управління національної поліції Омельченко Захара Вікторовича про визнання протиправними дій.

Згідно з п. 4, п. 6 ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши позовну заяву суд вважає, що вона підлягає поверненню з наступних підстав.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що 24.11.2016 року о 19:00 годині в м. Одесі по вул. Посмітного 10/12 за участю водія автомобіля ВАЗ 2108 ОСОБА_1 сталося ДТП. Оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди здійснював слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області Омельченко З.В., який прибув на виклик. Позивач вважає дії слідчого Омельченко З.В. протиправними, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом та просить визнати дії слідчого Омельченко З.В. протиправними в частині:

не розгляду звернень позивача від 09.12.2016 року, 16.01.2017 року, 07.02.2017 року;

не виконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.03.2017 року;

не виконання слідчим Омельченко З.В. своїх обов'язків, закріплених в ст. 1,2 Закону України «Про поліцію»;

не створення слідчим умов для зберігання автомобілю ВАЗ 2108, а також не створення умов для зберігання грошей та речей які знаходились в вилученому автомобілі;

не створення опусу речей грошей та ін., які були залишені в евакуйованому автомобілі, що призвело до їх викрадення;

умисного створення перешкод для розкриття крадіжки грошей та речей з автомобіля;

Позивач також просить:

визнати незаконною відмову слідчого Омельченко З.В. в своєму листі від 09.08.2017 року розглядати клопотання ОСОБА_1 та визнати незаконним офіційну відмову «дати дозвіл ОСОБА_1 на герметизацію її автомобіля»;

визнати протиправними дії відповідача, який умисно вніс неправдиві відомості до листів від 26.01.2017 року№/ДТП-303 та від 09.02.2017 року - 498 про те, що «ухвалою від 09.11.2016 року був накладений арешт на автомобіль позивача» та суд своєю ухвалою «тимчасово його вилучив з метою його герметизації та створення належних умов його утримання на спец майданчику», оскільки такої ухвали від 09.11.2016 року суд не виносив.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

За змістом вказаної норми судовому захисту підлягають право та інтерес, який був порушений суб'єктом владних повноважень.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 2 ч.1 ст.18 КАС України передбачено, що місцевим загальним як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Згідно положень ст. 280 КУпАП з'ясування того, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи здійснюється саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до розд. VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Копія схеми та/або фотографії з місця ДТП надаються учасникам пригоди за їх письмовою заявою в підрозділі патрульної поліції, поліцейськими якого зазначене ДТП оформлено.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за даним адміністративним позовом, суд враховує, що спір фактично виник з приводу дій/бездіяльності поліцейського під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та здійсненням заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення. Оцінка цим обставинами, серед іншого, за чинним законодавством надається судом під час розгляду відповідної справи щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Оскарження дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності КАС України віднесено до місцевих загальних судів як адміністративних.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21 червня 2011 року у справі Фруні проти Словаччини, яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 (Заява № 21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну "встановлений законом" у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, за практикою Європейського суду з прав людини дотримання прав особи, визначених ч. 1 ст. 6 Конвенції щодо розгляду її справи встановленим законом судом, буде забезпечено лише тоді, коли її справу буде розглядати суд, який створений як орган та за персональним складом призначений у відповідності до вимог діючого законодавства.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України, суддя встановивши, що справа не підсудна цьому адміністративному суду повертає її позивачу.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов ОСОБА_1 до Слідчого СУ Головного управління національної поліції Омельченко Захара Вікторовича про визнання протиправними дій необхідно повернути позивачу для подання до належного суду.

Керуючись ст.ст. 18, 108, 158-160 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний ОСОБА_1 до Слідчого СУ Головного управління національної поліції Омельченко Захара Вікторовича про визнання протиправними дій - повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що він може звернутися з позовом до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан