Справа № 522/25177/16-а
Суддя: Погрібний С. О.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/26/17
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

«12» травня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси як адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Погрібного С.О.

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Вакуленко В.В. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Вакуленко В.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, в якому просить скасувати постанову № 720 від 19.11.2015 року про притягнення до відповідальності її, ОСОБА_1, відповідно до ч. 7 ст.96 КпАП України, посилаючись на наступні обставини. Постановою № 720 головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Вакуленко В.В. по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2015 року позивача притягнуто до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 96 КпАП України, та накладено штраф у розмірі 8500,0 гривень, що позивач вважає неправомірним та вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Позивачка надала суду клопотання, відповідно до змісту якої просила суд розглянути справу за її відсутності у порядку письмового провадження у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання особисто.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце слухання справи. Суд у зв'язку з неприбуттям відповідача у судове засідання та неповідомленням про причини цього ухвалив слухати справу за відсутності його представника у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

Щодо фактичних обставин.

Суд встановив, що 19.11.2015 року головний інспектор будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Вакуленко В.В. ухвалив постанову № 720 по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КпАП України, та накладено штраф у розмірі 8500,0 гривень.

Згідно з вказаною постановою позивач здійснює будівельні роботи з капітального ремонту за адресою: АДРЕСА_1, чим порушив ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». З тексту вказаної постанови слідує, що при розгляді справи головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Вакуленко В.В. досліджено виключно акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.11.2015 року й припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельних норм, державним стандартам і правилам від 05.11.2015 року, що складені ним самим.

Щодо порушень під час здійснення провадження у справі відповідачем.

Позивач зазначає, що під час ухвалення постанови позивачу не надано право скористатися своїми конституційними правами, зокрема, правом на правову допомогу та захист , також протокол складений за її відсутності й не надано другого примірника протоколу ОСОБА_1, чим позбавлено позивача можливості на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів під час притягнення до відповідальності, у зв'язку з чим порушено право на правову допомогу та захист.

За твердженням позивача, їй не надавалось право давати пояснення відповідно до правила абз. 6 п. 13 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (надалі за текстом - Постанова № 553), право заявляти клопотання - відповідно до абз. 6 п. 13 зазначеної Постанови №553, що підтверджується відсутністю відповідних записів у постанові та протоколі про адміністративне правопорушення, й за умови недоведення іншого відповідачем, вважається судом доведеним фактом. Протокол про адміністративне правопорушення від 05.11.2015 року складено та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ухвалено - за її відсутності.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 12 Постанови № 553 посадові особи Інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством, зокрема, дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб'єктами господарювання та фізичними особами, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством, за письмовим зверненням суб'єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244, відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Втім, відповідачем не доведено, що позивач був сповіщений про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення та реалізувати його право на захист у повні мірі.

Таким чином, відповідачем порушені принципи всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, зокрема, обґрунтування вини формується лише на одних даних сприйняття посадової особи відповідача, з яких неможна визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини (показання свідків, особи, яка притягається до відповідальності; фото фіксації та інше), не було досліджено суть правопорушення, що порушує абз. 2 пункту 12 Постанови № 553.

При цьому, суд має виходити з того, що тягар доведення протилежного у справах адміністративної юрисдикції, за загальним правилом, покладається на відповідача, яким за результатами судового розгляду безпідставність вимог позивачки належним чином доведена не була.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо визначення належного суб'єкта адміністративної відповідальності.

Згідно з преамбулою Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР цей Закон встановлює відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. За правилом статті 1 цього Закону правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 4 цього ж Закону визначено що порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається кабінетом міністрів України, а саме Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244.

Так п.3 ч.2 ст.1 вказаного Порядку передбачено наступне: штрафи накладаються на юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі - суб'єкт містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Враховуючи наведене, фізична особа не є суб'єктом містобудівної діяльності, внаслідок чого до неї не можуть бути застосовані штрафні санкції, передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Таким чином, при винесенні постанови, головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Вакуленко В.В. було невірно зазначено суб'єкт правопорушення.

Наведене свідчить про те, що фізична особа, яка не є підприємцем, не належить до кола тих суб'єктів, на правовідносини за участі яких поширюється дія зазначеного Закону від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивачка є власником того житлового приміщення, в якому проводилися ремонтні роботи, у зв'язку зі здійсненням яких її притягнуто до адміністративної відповідальності. Відомостей про те, що позивачка є підприємцем та здійснювали зазначені роботи у зв'язку з веденням підприємницької діяльності суду не надано, а так само й доказів цього.

Відповідачем не повідомлено підстав та відповідних доказів щодо поширення на позивача положень Закону від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР, що виключає можливість висновків про правомірність оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може скасувати постанову і закрити провадження.

Керуючись ст.ст. 96, 268, 280, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 11, 69, 71, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Вакуленко В.В. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Вакуленко В.В. № 720 від 19.11.2015 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ч. 7 ст. 96 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 8500,0 гривень та закрити провадження по цій справі.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

12.05.2017