Справа № 520/3845/17
Суддя: Огренич І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3845/17
Провадження № 2-а/520/476/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017 року Київський районний суд м. Одеси:

головуючого - судді Огренич І.В.,

при секретарі -Бусленко О.О.

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом та просить визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси № 835684 від 06.03.2017 р. «Про відмову у перерахунку пенсії»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії починаючи з дати її призначення у розмірі 90% з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації згідно з довідкою, виданої Головним управлінням статистики в Одеській області від 25.11.2016 р. № 15.3-14/169 з виплатою фіксованої індексації пенсії без зміни базового місяця індексації пенсії наростаючим підсумком - вересень 2009 року; звернути постанову до негайного виконання.

Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутність.

Представник управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси до судового засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі, також надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутність.

Ухвалою суду від 12.05.2017 року за клопотанням Відповідача були залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині призначення пенсії за період з 29.09.2009 року по 31 серпня 2016 року, а позовні вимоги за період з 01 вересня 2016 року - продовжено розглядом по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 23.02.2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії обчисленої не в повному обсязі при її призначенні з 29.09.2009 року, у відповідність до законодавства України шляхом донарахування до розміру пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації з виплатою фіксованого розміру індексації пенсії без зміни базового місяця - вересень 2009 року.

Рішенням № 835684 від 06.03.2017 р. «Про відмову у перерахунку пенсії» позивачеві відмовлено у врахуванні інших видів виплат у зв'язку з тим, що Закон 889 не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених згідно із Законом 3723, постановою 1013 скасовано пункт 4 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865. Підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії, який був передбачений статтею Закону 3723 відсутні..

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та отримує пенсію з 29.09.2009 року у розмірі 90 % від заробітної плати.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Згідно статті 35 Закону України «Про державну службу», щорічна відпустка державним службовцям надається з виплатою допомоги на оздоровлення. Зазначена матеріальна допомога має систематичний характер, оскільки виплачується щорічно і являється об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду.

Окрім того, у частині 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація входять до системи оплати праці державного службовця.

Положеннями статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Частиною 1 статті 66 вказаного Закону встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальні допомоги та індексація, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включаються до складу заробітної плати державного службовця, враховуються при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено в п.п. 19, 22, 27 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом роз'яснено, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (див. Broniowski v. Poland, № 31443/96, пар. 98). Судом також наголошено, що цивільне законодавство, що має зворотну дію в часі прямо не забороняється Конвенцією, та за певних обставин може бути виправданим (див. mutatis mutandis. заява № 8531/79, рішення Комісії від 10 березня 1981 року, (DR) 23, пар. 203-211).

Правові основи проведення індексації, а також об'єкти індексації визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (зі змінами) (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Так, пунктом 2 Порядку визначено, що індексації підлягає, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії

Пунктом 10-1 Порядку встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації матеріального забезпечення безробітних здійснюється з місяця, в якому розпочата така виплата.

Тому даний базовий місяць індексації пенсії - вересень 2009 року повинен бути незмінним, адже перерахунок пенсії за рішенням суду по своїй правовій природі не є збільшенням грошових доходів населення, а є поновленням порушеного права на отримання пенсії з урахуванням всіх отримуваних сум доходів з яких були сплачені страхові внески.

Окрім того, згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

При цьому, посилання відповідача на новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ є незастосовним, адже позивачу необхідно здійснити донарахування до розміру її пенсії, обчисленої неправильно при призначенні пенсії з 29.09.2009 року за Законом України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на 29.09.2009 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси порушують конституційні права позивача на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в повному обсязі з урахуванням всіх отриманих виплат, на які були нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, та з яких було сплачений збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Відповідно до ч. 1, 3ст. 8 КАС України,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо гарантується на підставі Конституції України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, в тому числі, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України,якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-9, 11, 71, 94, 158-163, 256 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси № 835684 від 06.03.2017 р. «Про відмову у перерахунку пенсії».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії з 01 вересня 2016 року у розмірі 90% з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації згідно з довідкою, виданої Головним управлінням статистики в Одеській області від 25.11.2016 р. № 15.3-14/169 з виплатою фіксованої індексації пенсії без зміни базового місяця індексації пенсії наростаючим підсумком - вересень 2009 року з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Звернути постанову до негайного виконання у межах одного місяця.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640(шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанову може бути оскаржено в Одеський апеляційний адміністративний суд шляхом подання через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Огренич І. В.