Справа № 456/2356/16-а, 2-а/456/103/2016
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року № 876/1687/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Стрийського об'єднаного УПФ України Львівської області, в якому просила: 1) визнати неправомірними дії відповідача про відмову від перерахунку розміру пенсії за вислугу років; 2) зобов'язати відповідача врахувати період проходження інтернатури по стоматології до роботи яка дає право на пенсію за вислугою років та провести виплату одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2016 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку розміру пенсії за вислугу років. Зобов'язано Стрийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області врахувати ОСОБА_2 період проходження інтернатури по стоматології до роботи, яка дає право на пенсію за вислугою років та провести виплату одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

З цією постановою суду першої інстанції від 11.10.2016 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду незаконна та необґрунтована, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав неправомірними дії Управління щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку розміру пенсії за вислугу років, оскільки позивач ОСОБА_2 отримує із 05.09.2015 року пенсію по віку, а не за вислугу років. Предметом позову є одноразова грошова допомога, а не перерахунок пенсії. Просить апелянт врахувати, що стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років становить 29 років 03 місяці 03 дні, що є недостатнім для виплати грошової допомоги згідно п.7-1 розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Період роботи позивача із 03.08.1983 р. по 01.08.1984 року до спеціального стажу не може бути зарахований, оскільки в цей період позивач не працювала лікарем у Стрийській стоматологічній поліклініці, а проходила у цій поліклініці інтернатуру по стоматології терміном на 1 рік після закінчення Львівського медінституту. Також апелянт вказує, що в суді першої інстанції представник позивача не мав належних повноважень, оскільки його довіреність не відповідала вимогам законодавства.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 11.10.2016 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_2 із 05.09.2015 року призначено пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». По даний час позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача Стрийському ОУПФ України Львівської області і отримує пенсію по віку із розрахунку 37 років 2 місяці 12 днів загального страхованого стажу для обчислення пенсії та 29 років 3 місяці 3 дні стажу на посаді лікаря-стоматолога терапевтичного відділення Стрийської стоматологічної поліклініки Львівської області.

В матеріалах справи немає доказів того, що протягом періоду отримання пенсії по віку позивач зверталась до відповідача із заявою про зміну виду пенсії чи про перерахунок розміру пенсії. Ця обставина також підтверджена в судовому засіданні представником позивача.

Відповідачем не вчинялись дії (бездіяльність) і не приймались рішення щодо відмови позивачу в перерахунку розміру пенсії.

Таким чином, являється безпідставною позовна вимога та висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача Стрийського ОУПФ України Львівської області про відмову позивачу в перерахунку розміру пенсії за вислугу років.

Відносно позовних вимог про зобов'язання відповідача врахувати позивачу період проходження інтернатури по стоматології до роботи, яка дає право на пенсію за вислугою років та провести виплату одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується і визнається сторонами по справі, що при призначенні позивачу вказаної вище пенсії по віку їй не було виплачено відповідачем грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії згідно п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Це обумовлено висновком відповідача про відсутність у позивача необхідного 30-ти річного спеціального страхового стажу, у зв'язку із не зарахуванняv до такого стажу періоду проходження позивачем інтернатури із 03.08.1983 р. по 01.08.1984 року в Стрийській стоматологічній поліклініці.

Протягом 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявами щодо виплати їй одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій. Однак, такі звернення не отримали для позивача позитивного вирішення, з обгрунтуванням того, що стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років є недостатнім для виплати грошової допомоги (а.с. 5, 43).

Суд апеляційної інстанції вважає підставними доводи позивача щодо права на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, було затверджено постановою КМ України № 1191 від 23.11.2011 року. Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно пунктів 5, 6, 7 вказаного Порядку № 1191 від 23.11.2011 року, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Розділом 2 «Охорона здоров'я» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМ України № 909 від 04.11.1993 р., передбачено, що посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах, належать до таких, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Матеріалами розглядуваної адміністративної справи підтверджується, що позивач ОСОБА_2 у 1983 році закінчила Львівський державний медичний інститут за спеціальністю «стоматологія», їй присвоєно кваліфікацію «лікар-стоматолог» і 28.06.1983 року вона отримала відповідний Диплом.

Протягом розглядуваного (спірного) періоду із 03.08.1983 р. по 01.08.1984 року в період проходження післядипломної інтернатури по стоматології позивач працювала у Стрийській стоматологічній поліклініці лікарем-інтерном і виконувала обов'язки лікаря стоматолога, що підтверджується: наказом Львівського обласного відділу охорони здоров'я № 916-к від 28.07.1983 року про скерування для проходження інтернатури по стоматології терміном на 1 рік з оплатою по місцю проходження; наказом № 54 від 03.08.1983 року про прийняття на посаду лікаря-інтерна; записами № 9 і № 10 трудової книжки позивача; довідкою Департаменту охорони здоров'я Львівської ОДА № 01-12-11/1078/01/17 від 13.04.2016 року; листом Стрийської міської стоматологічної поліклініки №173 від 30.05.2016 року; листом Стрийської центральної міської лікарні № 574 від 23.06.2016 року; Актом зустрічної звірки стажу роботи позивача від 01.03.2016 року (а.с. 9-10, 22-26, 37-42).

Суд апеляційної інстанції враховує, що наказом Міністерства охорони здоров'я України № 385 від 28 жовтня 2002 року затверджено Перелік лікарських посад у закладах охорони здоров'я. Відповідно до розділу 3 цього Переліку, посада «лікаря-інтерна» (пункт 35) належить до «лікарів-спеціалістів» за відповідною спеціальністю.

Крім цього, відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78 Охорона здоров'я, затвердженого та впроваджено в дію наказом Міністерства охорони здоров'я України № 117 від 29.03.2002 р., посада «лікаря-інтерна» (пункт 16) належить до посад «Фахівців».

Цим довідником також визначено, що до «фахівців» належать професії, які потребують від працівника кваліфікації за дипломом про вищу освіту, яка відповідає рівню молодшого спеціаліста, бакалавра або спеціаліста, що проходить післядипломну підготовку (стажування або інтернатуру). Характеризується Лікар-інтерн тим, що виконує навчальний план і програму інтернатури за відповідною спеціальністю, набуває, поглиблює і удосконалює професійні знання, вміння та навики, бере активну участь у виконанні всіх видів лікарської діяльності, передбачених вимогами освітньо-кваліфікаційної характеристики, проходить піврічний (річний) та підсумковий контроль професійної практичної підготовки згідно з планом і програмою, по закінченні терміну підготовки в інтернатурі проходить атестацію на визначення знань та практичних навиків з присвоєнням звання «лікар-спеціаліст», дотримується принципів медичної деонтології, веде лікарську документацію, та інше.

Таким чином, наведеними вище нормами чинного законодавства підтверджується право позивача на зарахування розглядуваного періоду із 03.08.1983 р. по 01.08.1984 року на посаді лікаря-інтерна у Стрийській стоматологічній поліклініці до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, у зв'язку із додаванням вказаного страхового стажу позивача до визначеного відповідачем спеціального страхового стажу 29 років 3 місяці 3 дні, страховий стаж позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить більше 30 років, що дає право позивачу на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому, являються протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу такої грошової допомоги при призначенні їй пенсії за віком.

З метою захисту вказаного вище порушеного права позивача, в судовому порядку слід зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоду проходження інтернатури із 03.08.1983 р. до 01.08.1984 року на посаді лікаря-інтерна у Стрийській стоматологічній поліклініці Львівської області.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що в період березня - липня 2016 року позивач неодноразово зверталась до відповідача із усними та письмовими заявами щодо питання про виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Для обґрунтування своїх звернень позивач, будучи особою пенсійного віку, також здійснювала збір та підготовку документів відносно трудового стажу. Розгляд таких звернень позивача, розгляд запитів на отримання документів та надання відповідей позивачу також зайняли значний період часу.

Вказані вище обставини підтверджують доводи представника позивача про об'єктивну неможливість позивача раніше звернутись до адміністративного суду із відповідними позовними вимогами.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 11.10.2016 року слід скасувати і прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області - задоволити частково.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо невиплати ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні їй пенсії за віком.

Зобов'язати Стрийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, яка виплачується при призначенні пенсії за віком, згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши ОСОБА_2 до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії зі вислугу років період проходження інтернатури із 03.08.1983 р. до 01.08.1984 року на посаді лікаря-інтерна у Стрийській стоматологічній поліклініці.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови виготовлено 12.05.2017 року