Справа № 728/1737/16-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 728/1737/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А
10 травня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кобаля М.І.,
суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.
при секретарі: Хмарській К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі Відповідач) у якому просив (з урахуванням зміни позовних вимог):
1) визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись військові дії;
2) скасувати рішення Міністерства оборони України від 20 травня 2016 року №36 у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та повернення документів на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
3) зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись військові дії, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (пп. 1 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 №975).
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши представника відповідача, що прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил в період з 15.05.1987 року по 31.03.1989 року у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, з 02.11.1987 року по 02.02.1989 року в Демократичній Республіці Афганістан.
Факт проходження строкової військової служби в період з 15.05.1987 року по 31.03.1989 року підтверджується записом у військовому квитку НОМЕР_1 (а.с.11).
Факт проходження строкової військової служби в період бойових дій, в тому числі з 02.11.1987 року по 02.02.1989 року під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях в Демократичній Республіці Афганістан, підтверджується довідкою Бахмацького районного військового комісаріату від 14.04.2016 року № 96, посвідченням учасника бойових дій, виданим 24.07.1996 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.13-14).
У січні 2016 року спеціалістом у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи проведено огляд ОСОБА_1 , зі слів якого в 1988 році під час проходження служби в республіці Афганістан ним отримано осколочні поранення голови, правої руки та правої ноги, та складено стосовно ОСОБА_1 висновок від 14.01.2016 року №63/Ж (а.с.16).
Згідно з вищезазначеним висновком, описані спеціалістом рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду та могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1988 році (а.с.16 на звороті).
Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв проведено засідання, за результатами якого складено протокол від 14.01.2016 року № 103, в якому зазначено, що поранення, контузія, захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.17).
Бахмацькою міжрайонною медико-соціальною експертною комісією 24.03.2016 року складено висновок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) серії АВА №023601, згідно з яким ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності та визначено причини: поранення, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.18).
14.04.2016 року позивач звернувся до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності (вх. №101) (а.с.19).
До вказаної заяви ОСОБА_1 додав копію паспорту та ідентифікаційного номера, копію військового квитка, копію довідки МСЕК (медико-соціальної експертної комісії), копію витягу з протоколу засідання ЦВЛК (Центральної військово-лікарської комісії), копію висновку судово-медичної експертизи, копію картки реквізитів Ощадбанку.
Листом № 904 від 14.04.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав Чернігівському обласному військовому комісаріату документи на учасника бойових дій, інваліда війни, ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності (а.с.20).
Листом №5/1588 від 19.04.2016 Чернігівський обласний військовий комісаріат надіслав Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому у запасі ОСОБА_1 , якому у 2016 році встановлено ІІІ групу інвалідності, та додав до висновку надані позивачем документи.
Також в листі зазначено, що командування вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання вказаної грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с.21).
Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі по тексту комісія), провела засідання та склала протокол від 20 травня 2016 року №36, згідно з яким документи стосовно ОСОБА_1 повертаються обласному військовому комісаріату на доопрацювання відповідно до списку: 718. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата звільнення 31 березня 1989 року, дата встановлення інвалідності 24.03.2016 року) (а.с.22).
Підставою для повернення Міністерством оборони України документів ОСОБА_1 на доопрацювання слугували висновки комісії про відсутність документів, передбачених пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 №975, а саме: документів, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що поранення не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Вважаючи неправомірними дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм чинного законодавства у відповідача були відсутні підстави для повернення документів позивача на доопрацювання до обласного військового комісаріату.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту Закон) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із ст. 12 Закону передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 3 Закону дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Правовими положеннями ст. 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Пунктом «б» ч.1 ст. 162 Закону визначено розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону) - 150-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 №975 (далі по тексту Порядок № 975).
Відповідно до п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
· заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
· довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
· постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
· документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
· сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
· документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, до якої додав документи, зазначені у переліку п. 11 Порядку № 975.
Зазначена заява позивача разом з документами (додатками) надіслана Бахмацьким районним військовим комісаріатом 14.04.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_6 і надійшла останньому 18.04.2016 року (вх.№5/1045), що підтверджується відтиском штемпелю на листі від 14.04.2016 року № 904.
Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Так, Чернігівський обласний військовий комісаріат 19.04.2016 року подав розпорядникові бюджетних коштів Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, в якому вказав, що рядовий у запасі ОСОБА_1 , якого визнано інвалідом ІІІ групи, має право на отримання зазначеної допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_7 , який є третьою особою по справі, вчинено всі визначені законодавством дії в межах своїх повноважень.
Дослідивши зміст доданих ОСОБА_1 до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності документів, судом апеляційної інстанції встановлено, що в них зроблено висновки про те, що поранення, контузія, захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зазначені висновки уповноважених органів про пов`язаність поранень, контузії, захворювань ОСОБА_1 з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, свідчать про те, що зазначені поранення, контузії, захворювання останнього не пов`язані із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Пунктом 21.5 вказаного Положення передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
- «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії (пп. «б»);
- «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення (пп. «в»).
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що в п.21.5 вказаного Положення відсутнє формулювання в протоколі (або його спростування), зокрема, що поранення пов`язане із вчиненням правопорушення чи є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Отже, Чернігівський обласний військовий комісаріат обґрунтовано виходив з того, що позивачем подано всі необхідні документи, для надання висновку про наявність у останнього права на отримання одноразової грошової допомоги та на виконання вимог пункту 13 Порядку № 975 подав розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги разом з документами, зазначеними в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Разом з тим, абз. 2 п.13 Порядку № 975 визначено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Зважаючи на те, що Міністерству оборони України було надано документи, які містять висновки про те, що поранення, контузія, захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для повернення документів позивача на доопрацювання до обласного військового комісаріату.
Крім того, відповідно до правових положень Порядку № 975 не передбачено за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання уповноваженому органу (військовому комісаріату).
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Міністерства оборони України, яке оформлене протоколом від 20.05.2016 року № 36, про повернення стосовно позивача документів, необхідних для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та про протиправність дій відповідача щодо повернення зазначених документів на доопрацювання.
Отже, належним способом захисту прав та інтересів ОСОБА_1 є обґрунтований та законний висновок суду першої інстанції про зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та додані до неї документи, і прийняти відповідне рішення по суті заяви, відповідно до норм чинного законодавства.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проте, в даному випадку Міністерством оборони України не доведено правомірності своїх дій відповідно до норм чинного законодавства.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.