Справа № 809/280/17
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2017 р. Справа № 809/280/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кишинського М.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.,

позивача: Курганська Т.В.,

відповідача: Федик Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліком.",

до відповідача: Управління Держпраці в Івано-Франківській області

про визнання протиправним та скасування припису №09-16-0053/717-614 від 30.12.2016 року, постанов №№09-16-021/37, 09-126-021/38, 09-16-021/39 від 18.01.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліком." (далі - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування припису №09-16-0053/717-614 від 30.12.2016 року, постанов №№09-16-021/37, 09-126-021/38, 09-16-021/39 від 18.01.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем проведено перевірку з порушенням процедури та порядку її проведення в результаті чого контролюючим органом винесено протиправні рішення. Також відповідачем зроблено безпідставні висновки про неукладення трудових договорів із своїми працівниками, так як останні працювали на підставі цивільно-правового договору, які не визнані судом недійсними, безпідставними також є твердження позивача про непроведення індексації заробітної плати з 2014 по 2016 роки, яку було проведено в повному обсязі за виключенням 2014 року, проте недоліки станом на момент притягнення до відповідальності були усунуті. Необгрунтованою є позиція позивача про порушення відповідачем правил переведення працівників на іншу роботу, надання відпусток працівникам позивача, виплату заробітної плати в момент звільнення, ведення табеля використання робочого часу, так як всі вказані дії вчинялися позивачем у відповідності до норм чинного трудового законодавства. Тому просить суд визнати протиправними та скасувати приписи №09-16-0053/717-614 від 30.12.2016 року, постанови №№09-16-021/37, 09-126-021/38, 09-16-021/39 від 18.01.2017 року.

Представник позивача вимоги викладені в адміністративному позові підтримала в повному обсязі. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав наведених в письмовому заперечення. Просила в задоволення позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 20 грудня по 30 грудня 2016 року на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Поліком.» Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області проведено планову перевірку додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки складено Акт перевірки № 09-16-0053/717 від 30.12.2016 року, яким встановлено порушення частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України (далі також - КЗпП), а саме факт допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору, частини 1 статті 32 КЗпП, а саме зміна умов праці без повідомлення за 2 місяці, частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці», а саме невідповідність табелів обліку робочого часу типовим правилам обліку робочого часу, частини 4 статті 79 КЗпП, а саме не повідомлено письмово за два тижні про дату початку відпустки, частини 6 статті 95 КЗпП, статті 33 Закону України «Про оплату праці» та Порядку проведення індексації грошових коштів, а саме не в повному обсязі проведено індексацію за 2014-2016 роки, частини 4 статті 115 КЗпП, статті 21 Закону України «Про оплату праці», зокрема, виплата заробітної плати за весь час щорічної відпустки пізніше ніж за 3 дні, частини 1 статті 116 КЗпП, зокрема, виплата всіх належних суд не в день звільнення працівника, частини 1 статті 117 КЗпП, а саме не виплачено середній заробіток працівнику за весь час затримки по день фактичного розрахунку (а.с.21-32). Також 30.12.2016 відповідачем винесено припис № 09-16-0053/717-614 із зазначенням визначених в акті порушень та вимогою усунути (а.с.19-20).

На підставі Акту 18 січня 2017 року заступником начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 09-16-021/37, а підставі абзацу 2 частини 2 стаття 265 КЗпП, № 09-16-021/38, на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП та № 09-16-021/39, на підставі абзацу 8 частини 2 статті 265 КЗпП.

Не погоджуючись із винесеними постановами та приписом, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Процедура проведення Держпраці України та її територіальними органами перевірок дотримання законодавства з питань праці визначена у Порядку проведення перевірок додержання законодавства з питань праці, затвердженому Наказом Міністерства соціальної політики України №390 від 02.07.2012 року (надалі - Порядок) та підлягає регулюванню, відповідно до норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі - Закон).

Згідно п.6 Порядку, перевірка суб'єкта господарювання складається з кількох етапів, двома останніми з яких є ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки (п.6.3 Порядку) та проведення за результатами перевірки роз'яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнобов'язкове державне соціальне страхування (п.6.4. Порядку). Частиною ж 6 ст. 7 Закону встановлено порядок складання та вручення акту за результатами здійснення планових чи позапланових заходів посадовими особами державного нагляду (контролю) у разі виявлення порушень. Так, в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. Обов'язок ознайомити керівника суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноважену ним особу з результатами державного нагляду (контролю) в строки, передбачені законом, встановлений також абз. 6 ч.2 ст.8 Закону.

Згідно ч.7ст.7 Закону, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Судом встановлено, що Інспектором не дотримано порядку проведення перевірки, а саме не проведено двох останніх етапів перевірки (не ознайомлено суб'єкти господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки та не проведено з ним роз'яснювальної роботи), а також порушено порядок вручення акту за результатами перевірки суб'єкту господарювання.

Отриманий TOB «Поліком.» Акт було скеровано підприємству не у повному обсязі, а саме один примірник акту перевірки не містив частини із зазначенням стану виконання підприємством вимог законодавства, а саме питань, що підлягають перевірці додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Вказане твердження позивача так і не була спростована відповідачем.

Інспектором не вручено акт перевірки посадовій особі позивача у строк, визначений законодавством, а саме в останній день перевірки. Так, Акт, складений за результатами перевірки, був не особисто вручений керівнику товариства в останній день перевірки, а скерований Інспектором разом з Приписом та протоколами про адміністративне правопорушення поштою на адресу TOB «Поліком.» 31 грудня 2016 року (тобто в наступний день після закінчення перевірки) разом із супровідним листом № 04-13/7038 (номер поштового відправлення №134) (а.с.43).

У супровідному листі № 04-13/7038 від 30.12.2016 року, з яким скеровано Акт та інші документи підприємству, Інспектор зазначила, що підписані примірники надісланих нею документів підлягають поверненню безпосередньо в Управління Держпраці в Івано-Франківській області за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Гуцульська, 9 до 04 січня 2017 року до 11.00 години, а в разі неповернення документів у визначений термін, це буде розцінено як відмова від надання пояснень та підпису зазначених матеріалів перевірки (а.с.36). Водночас, Акт, Припис та протоколи про адміністративні правопорушення були отримані представником TOB «Поліном» лише о другій половині дня 04 січня 2017 року о 20:00, згідно копії відстежень поштового відправлення за №134 (а.с.44), а тому виконати вимогу Інспектора було фізично неможливо.

Наведені вище факти свідчать про порушення посадовими особами Управління Держпраці в Івано-Франківській області порядку проведення перевірки, а також порядку оформлення та вручення матеріалів перевірки посадовим особам підприємства.

Відповідно до відстеження поштового відправлення №557 (а.с.50), 10 січня 2017 року на адресу TOB «Поліком.» надійшло повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення штрафу від 05 січня 2017 року, розгляд якої було призначено на 12 січня 2017 року. 11 січня 2017 року в Управління Держпраці в Івано-Франківській області було надано клопотання №3 від 10.01.2017р про відкладення розгляду справи (а.с.51).

В подальшому, як пояснила представник позивача, що не заперечувалося представником відповідача, в телефонному режимі 15 січня 2017 року, керівника та юрисконсульта підприємства було запрошено до Управління Держпраці в Івано-Франківській області на 18 січня 2017 року. В ході зустрічі цього ж дня керівнику підприємства було вручено постанови № 09-16-021/37, № 09-16-021/38 та № 09-16-021/39 від 18 січня 2017 року.

Юрисконсультом підприємства, в свою чергу, було надано пояснення щодо окремих пунктів Припису, а також передано документи, що спростовують висновки наведені в Акті та підтверджують усунення окремих порушень (а.с.52). При цьому, ні усні пояснення, ні передані документи заступником начальника управління при обговоренні матеріалів справи до уваги прийнятими не були. Крім того, представник позивача наголосила, що в матеріалах справи, які розглядались 18 січня 2017 року був відсутній підписаний директором товариства примірник Акту, скерований 05 січня 2017 року TOB «Поліком.» на адресу управління Держпраці, а заступником керівника наголошено, що від підпису матеріалів директор товариства відмовився. Дане твердження також не було спростоване представником відповідача.

Згідно абз. 2-4 п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 липня 2013 р. № 50, штрафи за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачені частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, можуть бути накладені або на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, або ж на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу. Відповідно до абз. 2 п. 8 цього ж порядку, саме за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта приймає відповідне рішення. Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п. 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення).

Судом встановлено, що посадовими особами Управління Держпраці в Івано-Франківській області було порушено умови порядку у накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Так, не дотримано строків та порядку повідомлення суб'єкта господарювання про розгляд справи про накладення фінансових санкцій (письмове повідомлення від 05 січня 2017 року було вручене представнику TOB «Поліком.» за 2 дні до запланованого розгляду (а саме 10 січня 2017 року), а про те, що 18 січня 2017 року буде відбуватись розгляд справи про накладення фінансових санкцій представників підприємства взагалі не було повідомлено у встановленому законодавством порядку.

Що стосується п. 1 Припису та Постанови № 09-16-021/37 від 18 січня 2017 року. Згідно п. 1 Припису, перевіркою встановлено порушення TOB «Поліком.» вимог частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з чим приписано усунути виявлене порушення та дотримуватись норм законодавства про працю.

Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області, перевіркою, проведеною в TOB «Поліком.», з представлених документів встановлено факти допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору. Зокрема, в Акті зазначено, що цивільно-правові угоди, які мають ознаки трудових договорів TOB «Поліком.» було укладено в період з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2016 року, а з ОСОБА_3 договори переукладались з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року. Відповдіач, у підтвердження порушення, також посилається на той факт, що посада бухгалтера передбачена штатним розписом підприємства, а на працівників, з якими укладено договори цивільно-правового характеру, проводилось нарахування заробітної плати (у листопаді 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нараховано аванс).

Розглянувши викладені у Акті обставини та не приймаючи до уваги пояснення та надані TOB «Поліком.» документи, 18 січня 2017 року заступником начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України було накладено на TOB «Поліком.» штраф у розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень, згідно Постанови № 09-16-021/37 від 18 січня 2017 року за порушення вимог ч.1,3 статті 24 КЗпП України.

В свою чергу, частина 1 ст. 24 КЗпП України містить перелік випадків коли трудовий договір з працівником укладається у письмовій формі. Відповідно до частини 3 цієї ж статті, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно абз. 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати і винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.

З аналізу наведених вище законодавчих положень випливає, що забороняється, а також є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених абз. 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, факт допущення без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує на підприємстві певну трудову функцію, що у сукупності з іншими притаманними ознаками надає їй статусу працівника підприємства, а підприємство щодо неї є суб'єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України. При цьому відносини між сторонами фактично є такими, що регулюються законодавством про працю, сторони розуміють цей факт, але жодним чином не оформляють своїх відносин, у першу чергу, з мотивів ухилення від сплати податків та інших обов'язкових платежів. Тобто, сфера регулювання ст. 24 КЗпП України обмежується випадками, коли між підприємством та фізичною особою мають місце відносини, які по факту підпорядковуються трудовому законодавству, а застосування штрафних санкцій за абз.2 4.2 ст.265 КЗпП України здійснюється у тому випадку, коли такі відносини не оформлені документами, визначеними КЗпП України, здебільшого в силу бажання підприємства ухилитись від сплати обов'язкових платежів.

Відносини ж між TOB «Поліком.» та ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10 договори підряду з якими наведені у Акті, є відносинами цивільно-правового характеру, що виникли між сторонами на підставі договору на виконання робіт (договір підряду), регулюються положеннями такого договору та нормами Цивільного кодексу України, а виплата винагороди за таким договором проводиться на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, у повному обсязі та із сплатою усіх обов'язкових платежів до бюджету, форма договору, яка укладається TOB Поліком.» з фізичними особами на виконання певних робіт міститься в матеріалах справи (а.с.53-54). Особи, згідно договору самостійно організовували свій час та порядок виконання робіт, не підпорядковувались внутрішньому трудовому розпорядку та були вільні у виборі методів виконання роботи, що становила предмет договору. При цьому, конкретний результат роботи, який підлягав переданню підприємству, як замовнику робіт та їх вартість, визначалась сторонами у договорі за спільною домовленістю.

Також суд зазначає, що відповідачем не відібрано пояснення в громадян ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та останніми не подавалося ніяких заяв чи скарг щодо їх неналежного працевлаштування.

У своїх листах № 64/06/187-12 від 20.04.2012р. та N 151/06/186-11 від 16.05.2011р. Міністерство праці та соціальної політики України зазначило, що відповідно до чинного законодавства виконання робіт, надання послуг особою може здійснюватися як на підставі трудового договору (статті 21 КЗпП України ) так і, зокрема, на підставі цивільно-правових договорів, що відомі на практиці як «трудові угоди». При виконанні робіт, наданні послуг на підставі трудового договору повинні бути дотримані вимоги трудового законодавства, а при укладанні цивільно-правового договору на виконання певної роботи або за надання певних послуг слід керуватися цивільним законодавством. Цивільно-правовий договір - це будь-який вид договору, який укладається відповідно до вимог не трудового, а цивільного законодавства. За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а його результат. Він визначається після закінчення роботи та оформляється актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких здійснюється їх оплата. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його рамками, метою договору є отримання певного матеріального результату. Особа, яка виконує роботу на підставі цивільно-правового договору, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Законодавство про працю на такі відносини не поширюється.

Тобто, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, сторонами укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, укладається цивільно-правовий договір.

При цьому, зобов'язати підприємство та фізичну особу укласти трудовий договір, коли між ними фактично існують відносини іншого характеру, або ж визнати існуючий між ними договір недійсним не входить до компетенції органів Держпраці. Визнання відносин фактичними трудовими може вбуватись лише у судовому порядку за зверненням особи, яка вважає, що її право порушене на підставі положень ст. 232 КЗпП України. Так, згідно ч. 1, 2 ст. 232 кодексу, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про оформлення трудових відносин у разі виконання ними роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи, а також спори про відмову у прийнятті на роботу осіб, з якими власник або уповноважений ним орган відповідно до чинного законодавства зобов'язаний укласти трудовий договір.

Звідси, неправомірним є застосування до TOB «Поліном.» штрафних санкцій встановлених абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Що стосується факту нарахування та виплати авансу ОСОБА_11, з аналізу доданих доказів, судом встановлено, що таке нарахування відбулось правомірно, адже зазначена особа з 01 лютого 2016 року та до сьогодні працює в TOB «Поліком.» на посаді інженера-технолога, згідно наказу № 07-К від 29.01.2016, тобто за трудовим договором, а тому на нього поширюються вимоги законодавства про працю щодо порядку та строків виплати заробітної плати. Що ж стосується нарахування та виплати авансу ОСОБА_4, то у даному випадку мало місце виплата передоплати за договором підряду, укладеним із цією особою, що відбулось на підставі заяви ОСОБА_4 та з урахуванням виконання нею частини роботи на момент виплати. Зазначений факт підтверджується договором підряду між TOB «Поліком.» та ОСОБА_4, заявою ОСОБА_4 від 11.11.2016р. та видатковим касовим ордером від 18.11.2016р.

Окрім того, судом встановлено, що у жовтні 2016 року не укладалось договорів підряду з ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, як зазначено у Акті, на підставі якого здійснено розрахунку розміру штрафної санкції, накладеної на підприємство за постановою № 09-16-021/37 від 18 січня 2017 року у сумі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень (у розрахунку 30-кратного розміру мінімальної заробітної плати (1600 грн.) щодо 10 осіб).

Щодо п.4 Припису та Постанови № 09-16-021/38 від 18 січня 2017 року. Згідно п. 4 Припису, перевіркою встановлено порушення TOB «Поліком.» вимог статті 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п.4 ПКМУ «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» у зв язку з чим приписано усунути порушення вимог зазначених нормативно-правових актів та дотримуватись норм законодавства про працю.

В обгрунтування виявленого порушення, Інспектором у Акті здійснено посилання на п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а також зазначено, що в ТзОВ «Поліном.» індексація заробітної плати працівникам в межах прожиткового мінімуму у 2014-2016 роках проводилась не в повному обсязі, а в окремих місяцях не проводилась взагалі.

В свою чергу, відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 33 ЗУ «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Пунктом 4 ПКМУ «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» встановлено загальні правила обчислення суми індексації грошових доходів громадян, яких TOB «Поліком.» повністю дотрималось при нарахуванні та виплаті заробітної плати. У чому саме полягали порушення наведених законодавчих вимог у Акті не зазначено.

Так, індексацію заробітної плати у 2016 році проведено в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а її розмір розраховано як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків, а також дотримано інших правил індексації заробітної плати. При цьому, враховуючи, що, згідно п. 5, сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходжу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то цілком можливими та законними є випадки, коли індексація заробітної плати в окремих місяцях не проводиться. Що ж стосується посилання Інспектора на п.5 згаданого вище порядку в частині проведення індексації, що може замінюватись механізмом підвищення доходів працівників випереджуючим шляхом, то використання такого механізму є правом, а не обов'язком підприємства.

Аналогічно усіх правил проведення індексації було дотримано і у 2015 році. Суми ж індексації заробітної плати у період з червня по листопад 2014 року, не нараховані та не виплачені працівникам товариства у зазначений період, було повністю виплачені таким особам 11 січня 2017 року, про що було повідомлено заступнику начальника управління під час розгляду матеріалів справи 18 січня 2017 року.

Щодо п.2 Припису та Постанови № 09-16-021/39 від 18 січня 2017 року. Згідно п. 2 Припису, перевіркою встановлено порушення TOB «Поліком.» вимог ч. 1 ст. 32 КЗпП України та приписано усунути зазначене порушення та дотримуватись норм законодавства про працю.

В обґрунтування виявленого порушення, Інспектором у Акті зазначено, що відповідно до чинного законодавства про зміну істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) працівники повинні бути повідомлені більше ніж за 2 місяці. Згідно розпорядження від 01.03.2016р. «Про зміну режиму роботи підприємства» у зв'язку збільшенням обсягів виробництва та об'єму роботи на підприємстві затвердили змінний графік роботи, за котрим введено на підприємстві третю робочу зміну. Про ці зміни за 2 місяці, як того вимагає стаття 32 КЗпП України, працівників підприємства не попереджено.

На основі інформації, що містилась у Акті, 18 січня 2017 року заступником начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області на підставі абз. 8 ч.2 ст. 265 КЗпП України (у сукупності з іншими порушеннями) було накладено на TOB «Поліком.» штраф у розмірі 3 200 (три тисяч двісті) гривень, згідно Постанови № 09-16-021/39 від 18 січня 2017 року за порушення вимог ч.1 ст.32 КЗпП України.

В свою чергу, зазначаємо, що згідно ч. 1 ст. 32 КЗпП України, за порушення якої накладено штрафну санкцію, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. При цьому Інспектором у Акті не наведено жодного факту порушення TOB «Поліко.» правил переведення працівників на іншу роботу, а усі існуючі на підприємстві випадки переведення працівників на іншу роботу, здійснювались за їх заявою

Що стосується згаданого Інспектором у Акті розпорядження від 01.03.2016 року «Про зміну режиму роботи підприємства», то зазначене розпорядження було видане заступником директора по виробництву на підставі наказу директора товариства В № 2 від 15 січня 2016 року «Про зміну режиму роботи підприємства», відповідно до п. 2 якого введення нового режиму роботи на підприємстві для окремих працівників, задіяних у виробництві ПВХ-грануляту, доручалось заступнику директора за потреби, з урахуванням потенційного збільшення обсягів виробництва цього продукту у весняно-літній період. Додатками до цього наказу слугували графіки роботи на березень-червень 2016 року, з якими працівники були ознайомлені, як і з змістом самого наказу ще 15 січня 2016 року. (а.с.67,68-71,72).

Щодо п.3 Припису та Постанови № 09-16-021/39 від 18 січня 2017 року. Згідно п.3 Припису, перевіркою встановлено порушення TOB «Поліком.» вимог ч. 5 ст. 79 КЗпП України та приписано усунути зазначене порушення та дотримуватись норм законодавства про працю.

В обгрунтування виявленого порушення, Інспектором у Акті уже з посиланням на ч.4 ст. 79 КЗпП України, зазначено, що черговість надання відпусток визначається графіком, затвердженим власником або уповноваженим ніш органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) і доведеним до відома всіх працівників. Директор ТзОВ «Поліком.» письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніше, як за два тижні.

Проте, суд зазначає, що вимоги ч.4 ст.79 КЗпП України у повній мірі виконуються в TOB «Поліком.». При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Так, для ознайомлення Інспектору в ході проведення перевірки було представлено графік відпусток на 2016 рік, затверджений директором товариства, в якому за підписом працівників визначено період, у якому планується надання щорічної відпустки (а.с.76). Тобто, працівникам в TOB «Поліком.» на початок календарного року відомі періоди, в які їм може бути надана щорічна відпустка, не пізніше як за 2 тижні до дати надання відпустки, вони ознайомлені з конкретнішими датами такої відпустки та її періодом та за власною згодою, на підставі заяви та наказу директора товариства, йдуть у відпустку і визначений у графіку та повідомленні період. Випадки ж неповідомлення працівника про відпустку за 2 тижні до її надання є випадки, коли працівники за власною заявою просять надати їм частину щорічної відпустки, поза межами графіку відпусток, у найкоротші строк. Зі згоди керівника структурного підрозділу, де працює працівник, а також директора товариства така відпустка надається працівнику у кількості та період за бажанням працівника.

Враховуючи усе викладене вище, суд не може погодитись із висновками інспектора про порушення підприємством ч.4 статті 75 КЗпП України, а також застосування до нього з цих підстав штрафних санкцій, передбачених абз. 8 ч.2 ст. 265 КЗпП України.

Щодо п. 6-7 Припису та Постанови № 09-16-021/39 від 18 січня 2017 року. Згідно п. 6-7 Припису, перевіркою встановлено порушення TOB «Поліком.» вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України та ч.1 ст. 117 КЗпП України, приписано усунути зазначені порушення та дотримуватись норм законодавства про працю.

В обгрунтування виявленого порушення, Інспектором у Акті зазначено, що в порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України на підприємстві при звільненні працівників виплата всіх сум, що належала їм від підприємства, проводилася не в день звільнення. У ТзОВ «Поліком.» в разі невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як приклади неправильного проведення розрахунку Інспектором наведено факт звільнення токаря ОСОБА_14, згідно наказу № 70 від 22.08.2016 року та складальника-обробника виробів з пластмас ОСОБА_15, згідно наказу № 79 від 20.09.2016 року.

В свою чергу, суд зазначає, що звільнення працівників в TOB «Поліком.» відбувається відповідно до вимог законодавства та з урахуванням інтересів працівника, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Щодо п.5 Припису. Згідно п. 5 Припису, перевіркою встановлено порушення TOB Поліком.» вимог 4.4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки», приписано усунути зазначені порушення та дотримуватись норм законодавства про працю.

В обґрунтування виявленого порушення, Інспектором у Акті зазначено, що заробітна плата працівникам TOB «Поліком.» за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Як приклад неправильного розрахунку Інспектором наведено факти виплати заробітної плати за час чергової щорічної відпустки ОСОБА_16 та ОСОБА_17, яким чергову щорічну відпустку надано згідно наказу №83 від 28.09.2016 року, а також ОСОБА_18, якому відпустку надано згідно наказу №89 від 28.10.2016р.

Проте, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 ЗУ «Про відпустки», заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. При цьому, відповідно до параграфа 2 статті 7 Конвенції №132 «Про оплачувані відпустки (переглянута в 1970 році)», ратифікованої Законом України від 29.05.2001 р. № 2481-III, суми, що належать до виплати за час відпустки (частину), виплачуються зацікавленій особі до відпустки, якщо інше не передбачене в угоді, що стосується цієї особи і роботодавця. Так, саме на підставі угод між працівником та роботодавцем, відбувалась виплата відпускних працівникам, які йшли у щорічну відпустку, у день виплати заробітної плати за місяць у якому особа перебувала у відпустці. Така домовленість мала форму заяви працівника, завізованої керівником структурного підрозділу та директором товариства (а.с.78-82).

Щодо Постанови № 09-16-021/39 від 18 січня 2017 року в частині порушення ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці», серед переліку порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за яке на TOB «Поліком.» накладено штраф у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень на підставі абз. 8 ч.2 ст. 265 КЗпП України постановою № 09-16-021/39 від 18 січня 2017 року, зазначено також порушення ч.2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці».

Згідно обґрунтування виявленого порушення, наведеного в Акті, директором ТзОВ Поліком.» не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи. Так, на думку Інспектора, табелі обліку робочого часу не ведуться відповідно до вимог Наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (із змінами і доповненнями від 25.12.09р.), не відповідають затвердженій типовій формі первинної облікової документації підприємств та не відображають обов'язкові показники, необхідні для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Проте, наказ, яким затверджено типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, складений відповідно до статей 4, 14, 18 Закону України «Про державну статистику», враховуючи положення статей 80, 81, 95 Цивільного кодексу України, частини восьмої статті 19 та статті 55 Господарського кодексу України, з метою подальшого вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати. При цьому здійснювати методологічне керівництво застосуванням типових форм первинної облікової документації, покладено на відповідний Департамент Держстатистики. При цьому, згідно пп. 6) п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства ро працю, а, відповідно, здійснення контролю за виконанням наказів Держстатистики, виданих на виконання норм цивільного та господарського законодавства, виходить за межі компетенції Держпраці.

Сама ж форма № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», згідно зазначеної у ній інформації, носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм саме державних статистичних спостережень (тобто розроблена для зручності та правильності ведення на підприємстві саме статистичної звітності та встановлює мінімальні показники, які підлягають обліку підприємством з цією метою).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Так, на думку суду, форма табеля обліку робочого часу в TOB «Поліком.» містить усі показники, необхідні та достатні для достовірного обліку виконуваної працівниками роботи (а.с.92)

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову в силу положень частини 2 статті 71 КАС України не спростував доводи позивача в цілому.

Отже, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Враховуючи приписи вищевказаних положень Кодексу адміністративного судочинства, суд дійшов до переконання про необхідність стягнення з бюджетних асигнувань відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 9808,00 грн, сплачений позивачем за подання даного адміністративного позову відповідно до платіжного доручення №280 від 09.01.2017.

Щодо позиції відповідача про звільнення його від сплати судового збору, суд зазначає, що приписи пункту 20 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняють позивача від сплати судового збору під час розгляду справи, проте ніяким чином не звільняють відповідача від обов'язку відшкодування судових витрат в разі визнання судом рішень контролюючого органу протиправними та їх скасування.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис №09-16-0053/717-614 від 30.12.2016 року та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-16-021/37, №09-16-021/38 та №09-16-021/39 від 18 січня 2017 року.

Стягнути в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліком." судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області в розмірі 9 808,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 11.05.2017.