Справа № 185/2345/17
Суддя: Шаповалова І. С.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/2345/17
Провадження № 2-а/185/229/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді - Шаповалової І.С.,

з участю секретаря судових засідань - Голеньких В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Павлограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора з дорожнього нагляду сектору превентивної діяльності Павлоградського відділу поліції головного управління національної поліції України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Приходько Володимира Леонідовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 10 березня 2017 року відносно нього інспектором з дорожнього нагляду сектору превентивної діяльності Павлоградського відділу поліції головного управління національної поліції України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Приходько Володимиром Леонідовичем було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 256260 якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Згідно вищевказаної постанови вбачалось, що позивач будучи відповідальною посадовою особою, начальником філії «Павлоградський райавтодор», не прийняв своєчасних заходів щодо відновлення безпечних умов руху транспортних засобів і пішоходів, не провів ремонт покриття проїзної частини та не попередив учасників дорожнього руху про небезпеку шляхом встановлення дорожніх знаків, відповідно до діючих правил, норм і стандарів, що стосуються безпеки дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух».

Однак,позивач як начальник філії «Павлорадський райавтодор», не є суб'єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 140 КУпАП, оскільки чинним законодавством чітко визначено відповідні державні органи, а не підрядні підприємства, на яких покладено зазначені обов'язки. Позивач вважає винесення відносно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим, безпідставним та незаконним оскільки він ніяких правопорушень передбачених ч. 1 ст. 140 КпАП України не вчиняв. Тому позивач звернувся до суду з проханням визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 256260 від 10 березня 2017 року складену інспектором з дорожнього нагляду нспектором з дорожнього нагляду сектору превентивної діяльності Павлоградського відділу поліції головного управління національної поліції України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Приходько Володимиром Леонідовичем про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КпАП України та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КпАП України.

Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, та суду пояснив, що ним та позивачем було здійснено комісійний виїзд на дорогу місцевого значення О-41106 в зв'язку з необхідністю позапланового обстеження стану автомобільних доріг та було встановлено неналежну якість дорожнього покриття, ями, відсутність попереджувальних дорожніх знакв. На припис, складений щодо виявлення цього факту, позивач не відреагував, внаслідок чого і було складено оскаржувану постанову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він обіймає посаду начальника відділу за контролем якості автомобільних доріг відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області.

У компетенції відділу - здійснення контролю та нагляду за дотриманням положень правил, норм і стандартів, які регламентують вимоги в частині забезпечення безпеки дорожнього руху щодо:

- проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, штучних споруд та інших об'єктів дорожньої інфраструктури.

Окрім цього, відповідно до п.1.6 . Договору №ЕУд(м)-4 від 11 лютого 2017 року, укладеного між Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області та ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є відповідальним за належне утримання доріг. Позивач , будучи посадовою особою, та відповідно до посадової інструкції є повноважним представником Підприємства.

Заслухавши сторони, свідка, дослідивши докази по справі суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до ч.1 від ст. 140 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність посадових осіб зокрема за невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху .

З постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 256260 від 10 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 будучи відповідальною посадовою особою, начальником філії «Павлоградський райавтодор», не вжив заходів щодо відновлення безпечних умов руху транспортних засобів і пішоходів, не провів ремонт покриття проїзної частини та не попередив учасників дорожнього руху про небезпеку шляхом встановлення дорожніх знаків, відповідно до діючих правил, норм і стандарів, що стосуються безпеки дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух».

Судом встановлено, що на ОСОБА_2, як на посадову особу філії «Павлоградский райавтодор» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», покладено обов'язки по організації заходів щодо безпечної експлуатації автомобільних доріг і дорожніх споруд(п.2.17 Посадової інструкції).

Як встановлено судом, такий договір №ЕУд(м)-4 від 11 лютого 2017 року, було укладено між Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області та ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», та п.1.6. якого передбачено відповідальність за належне утримання доріг.

Суд критично оцінює пояснення позивача, що останній є посадовою особою - начальником філії та не несе жодної відповідальності за належне утримання дорожнього покриття, та, відповідно, не може бути притягнутим до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Так, положень ч.1 ст.140 КУпАП, з конструкції норми якої вбачається наступне.

Об'єктом правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 р. № 198, які поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів, встановлюють визначене коло обов'язків власників зазначених дорожніх об'єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, користувачів дорожніх об'єктів та спеціалізованих служб організації дорожнього руху. Вони повинні забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об'єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об'єктів, забрудненню навколишнього середовища. Власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а у разі неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до чинних нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об'єктах, виявляти аварійно небезпечні ділянки і місця недоліки; сповіщати виконавчі органи відповідних рад та учасників дорожнього руху про закриття або обмеження руху, стан дорожнього покриття і рівень аварійності на відповідних ділянках, погодно-кліматичні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до с. З ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими чинними нормами; після закінчення робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзд і негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних подій та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, жодних заходів, спрямованих на встановлення попереджувальних дорожніх знаків на дорозі місцевого значення 0-041106, заходів для проведення ямкового (аварійного) ремонту ним не вживалось. В той самий час, незадовільний стан дорожнього покриття на цій дорозі не поліпшувався протягом тривалого часу та він був добре про це обізнаний.

Суб'єктом правопорушення є посадова особа, до компетенції належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Наведені позивачем норми Закону України «Про автомобільні дороги» не спростовують наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Пунктом 2 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони», затверджених постановою КМУ від 30 березня 1994 р. N 198 регламентує, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів). що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями які належать до сфери управління Укравтодору.

Зазначена у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності обставина щодо невжиття позивачем заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, доведена у судовому засіданні.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що складаючи постанову, відповідач з'ясував та перевірив обставини, які б свідчили, що в діях позивача маються ознаки адміністративного проступку, передбаченого ч.1ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При складанні постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 70, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя І. С. Шаповалова