Справа № 216/5738/16-а(2-а/216/43/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2017 року справа № 216/5738/16-а(2-а/216/43/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління Патрульної поліції в м. Кривому Розі Національної поліції України

на постанову Центрально-міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року

у справі № 216/5738/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції Головенко Андрія Володимировича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції Головенко Андрія Володимировича, в якому просив:

визнати дії відповідача при складанні постанови серії АР №069431 від 10.11.2016 неправомірними;

визнати незаконною та скасувати постанову серії АР №069431 ВІД 10.11.2016, складену поліцейським УПП м. Кривого Рогу лейтенантом Головенко А.В. про накладення на позивача адміністративного стягнення по ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при винесенні спірної постанови відповідачем не з'ясовані та не доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідачем складено постанову без протоколу, без надання документальних доказів вчинення ним правопорушення на місці, чим порушено право позивача на захист. Крім того, позивач не проїжджав перехрестя з вул.Симбірцева на вул.Миколи Зінчевського, що чітко видно з камери відеоспостереження, а виїхав з місця стоянки між буд.2 та буд.4 по вул.Миколи Зінчевського, яке не знаходиться на місті регульованого перехрестя. У постанові не зазначено точну географічну локацію вигаданого місця вчинення правопорушення, немає свідків, не відібрано письмові пояснення від нього.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2017 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії поліцейського УПП м. Кривого Рогу Головченко Андрія Володимировича та скасовано постанову серії АР №069431 від 10.11.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 грн.

Постанову суду мотивовано тим, що відповідачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження вини позивача при обставинах, викладених в спірній постанові, що виключає відповідальність позивача. Допитаний в судовому засідання свідок пояснив, що знаходився в салоні автомобіля позивача 10.11.2016 близько 10.50 год. і той його висадив за світлофором «в кармані» з правої проїжджої частини по вул.Миколи Зінчевського в м.Кривому Розі, після чого поїхав на зелений колір світлофора.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Управління Патрульної поліції в м. Кривому Розі Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що наданий суду відеозапис повністю підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.11.2016 інспектором патрульної поліції роти №1 батальйону №2 Головенко А.С. винесено постанову серії АР №255296 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою до позивача - ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП

Підставою для прийняття означеної постанови стали наступні обставини: 10.11.2016 о 10:50 в місті Кривому Розі, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Шкода Октавія» з державним номерним знаком НОМЕР_1, виїхав на перехрестя вул. Миколи Зінчевського та вул. Симбірцева на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п.8.7.3 (е) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 р.IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача-1 як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч.3 ст.122 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає відсутніми правові підстави для задоволення позову в частині оскарження дій лейтенанта поліції Головенко А.В. щодо складення постанови серії АР № 069431 від 10.11.2016.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб'єкта владних повноважень є такими, які порушують права і свободи особи, якщо відповідні дії не повинні вчинятись таким суб'єктом щодо цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

В даному випадку дії відповідача щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», наведеною вище Інструкцією № 1395. Відтак вчинення відповідачем законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб'єкта владних повноважень - постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення такої постанови не можуть бути визнані протиправними.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови від серії АР № 069431 від 10.11.2016 по справі про адміністративне правопорушення апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою серії АР № 069431 від 10.11.2016 позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на підставі ч.2 ст.122 КУпАП за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

В даному випадку позивача притягнуто до відповідальності за проїзд на червоний сигнал світлофора перехрестя вул.Миколи Зінчевського та вул.Симбірцева.

Позивач, заперечуючи в позовній заяві наявність порушення ним вимог пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, зазначає, що він виїхав з місця стоянки між буд.2 та буд.4 по вул.Миколи Зінчевського, яке не знаходиться на місті регульованого перехрестя, при цьому в салоні його автомобіля знаходився пасажир, якого він висадив з правої проїжджої частини, після чого поїхав на зелений колір світлофора.

Також позивач посилається на те, що постанові серії АР № 069431 від 10.11.2016 не зазначено точну географічну локацію місця вчинення правопорушення, немає свідків, не відібрано письмові пояснення від позивача.

Втім, факт проїзду автомобіля «Шкода Октавія» з державним номерним знаком НОМЕР_1, яким керував позивач, перехрестя вул. Миколи Зінчевського та вул. Симбірцева саме коли було ввімкнено червоний сигнал світлофора підтверджується відеозаписом, здійсненим з автомобіля патрульної поліції.

Отже, вказані доводи позивача про відсутність факту порушення позивачем Правил дорожнього руху та виїзд з місця стоянки між будинком 2 та будинком 4 по вул. Миколи Зінчевського м. Кривого Рогу спростовується наданими відповідачем належними в розумінні ст.70 КАС України, ст. 251 КУпАП доказами про скоєння позивачем адміністративного правопорушення і свідчить лише про намагання позивача уникнути відповідальності за скоєння правопорушення.

Пояснення допитаного в суді першої інстанції в якості свідка пасажира автомобіля «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_1, помилково використані судом як доказ відповідно до ст.77 КАС України, оскільки вказана особа, як зазначено самим позивачем, не була присутня під час зупинки автомобіля і засвідчення поліцейським УПП факту порушення пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, тобто не могла повідомити про обставин, які мають значення для справи.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції з цього приводу такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління Патрульної поліції в м. Кривому Розі Національної поліції України задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 лютого 2017 року у справі № 216/5738/16-а скасувати, прийняти нову постанову.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко