Справа № 161/3870/17
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3870/17
Провадження № 2-а/161/547/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Шолом С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 10 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Плиганя Миколи Олександровича про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась в суд з позовом до інспектора роти № 10 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Плиганя М.О. про скасування постанови серії АР № 610062 від 28.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 28.02.2017 року інспектором роти № 10 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Плиганем М.О. винесено постанову серії АР № 610062 у справі про адміністративне правопорушенн, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. У вказаній постанові інспектор посилається на те, що 28.02.2017 року о 12:20 год. позивач керуючи автомобілем VOLVO LX, номерний знак НОМЕР_1 на площі Перемоги, 2 в м. Києві, здійснила зупинку та стоянку ближче ніж 30 м. від посадкового майданчику для зупинки маршрутних т.з., чим порушила п. 15.10 (а) ПДР України.

З даною постановою позивач не згідна, вважає її незаконною та просить скасувати.

Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву про розгляд справи без участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача та відповідача по наявних матеріалах справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 128 КАС України.

Судом встановлено, що 28.02.2017 року інспектором роти № 10 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Плиганем М.О. винесено постанову серії АР № 610062 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с. 15).

З даної постанови вбачається, що 28.02.2017 року о 12:20 год. позивач керуючи автомобілем VOLVO LX, номерний знак НОМЕР_1 на площі Перемоги, 2 в м. Києві, здійснила зупинку та стоянку ближче ніж 30 м. від посадкового майданчику для зупинки маршрутних т.з., чим порушила п. 15.10 (а) ПДР України (а.с. 15).

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, в силу положень ч.1 ст.71 КАС України позивач повинен довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, останньою суду не надано.

Крім того, посилаючись на те, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місця вчинення правопорушення, а не за місцемзнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, позивач зазначає, що він був позбавлений своїми правами.

При цьому, під час розгляду справи позивач не заявляв клопотання про виклик свідків, не надав суду будь-яких доказів в підтвердження свої невинуватості в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому вказане твердження не приймається до уваги судом.

Оскільки згідно рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5 - рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП», що ст. 258 КУпАП встановлено порядок скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, а також в даній статті визначено, що адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення. Отже, можна зробити висновок, що норми, встановленні ст. 258 КУпАП є спеціальними нормами, і в частині накладення стягнення на місці вчинення правопорушення вступають в колізію з загальними нормами ст. 276 КУпАП, щодо місця розгляду справи (місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення). За загальним принципом, при конкуренції загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом: спеціальний або винятковий закон скасовує дію загального, тобто перевага надається спеціальним нормам.

Також, відповідно п. 2.3 вищезазначеного Рішення Конституційного суду України, - у ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Із зазначеного слідує, що Конституційний суд на час засідання та прийняття Рішення 26.05.2015 року дійшов до висновку, та зазначив, що за певним переліком адміністративних правопорушень, передбачених ст. 258 КУпАП (в редакції, яка діяла на той час) існує скорочене провадження, яке не передбачає складання протоколу про адміністративне правопорушення, а адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення та перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, який прийнято після винесення вищезазначеного Рішення Конституційним судом України, внесені зміни до ст. 258 КУпАП, після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Тобто, даними змінами було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу. Відповідно п. 1 Розділу III Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Згідно п. 3 Розділу III Наказу, - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1,2,3,5,6 ст. 121,ст. 121-1, 121-2, ч. 1,2,3 ст.122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч.1,2,3 ст. 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.10.2016 року, К/800/37207/15 визначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом (ст. 258 КУпАП), тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278,279,280 КУпАП. Проте, дане рішення приймалося по факту подій, які мали місце 15.05.2015 року, тобто до внесення змін (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-УІІІ) до ст. 258 КУпАП, якими розширено перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення. В свою чергу Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року, справа № 750/8192/16-а та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року, К/800/36352/16 визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення є правомірним.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП та п. 2 розділу 3 Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 252 КУпАП та п. 10 розділу 3 Інструкції, при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення дотримані всі вимоги чинного законодавства України порушень не допущено.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що позивач скоїла адміністративне правопорушення, за яке відповідачем правомірно притягнута до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, відповідач приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв в межах та спосіб визначений законом, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 159, 163, 167 КАС України, на підставі ст.ст. 256, ч.2 ст. 293 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 10 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Плиганя Миколи Олександровича про скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.