Справа № 331/1442/17 (2-а/331/75/2017)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 рокусправа № 331/1442/17 (2-а/331/75/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.
суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року у справі № 331/1442/17 (2а/331/75/2017) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просив зобов`язати відповідача направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області усі документи, необхідні для призначення йому пенсії у відповідності до п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 04.07.2002 року та покласти на відповідача витрати на правову допомогу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що у відповідності до приписів ст. 22 Конституції України його права не можуть бути звужені, а тому призначення йому пенсії має відбуватися з урахуванням тієї вислуги, яка вимагалась за законом на час звільнення. При цьому відповідач взагалі не уповноважений перевіряти наявність чи відсутність у позивача права на пенсію за вислугою років, а зобов`язаний лише направити відповідні документи.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в період з 01.08.1988 року по 02.12.2005 року проходив військову службу в лавах СРСР та Збройних Сил України.

Наказом від 10.11.2005 року № 489 позивача було звільнено з військової служби у запас за п.п. «г» п. 63 (за скороченням штатів) (а.с.9).

Позивач на день звільнення (02.12.2005 року) мав вислугу років 17 років 4 місяці 1 день, що сторонами не заперечується.

12.12.2016 року після досягнення 45-річного віку ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просив призначити з 01.10.2015 року у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 19.07.2002 року (а.с.10).

Листом від 22.12.2016 року № 1078/Д-9 пенсійний орган повідомив позивача, що згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років подаються до Головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи міністерств (відомств), з яких звільнені військовослужбовці, на яких також покладено і функції підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України усіх необхідних для призначення пенсії документів, та повідомлено, що в даному випадку таким органом є Запорізький обласний військовий комісаріат (а.с.11).

13.12.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про направлення документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ у редакції від 04.07.2002 року (а.с.12).

Листом від 15.1.2016 року № 856/С відповідач повідомив ОСОБА_1 відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» (в редакції із змінами, внесеними Законом № 3668-VІ від 08.07.2011 року) для військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років, пенсія обчислюється в розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення, в той же час, позивач має 17 років вислуги та 45 років останньому виповнилось 24 жовтня 2015 року, а тому ОСОБА_1 права на призначення пенсії по лінії Міністерства оборони України не має (а.с.13).

Зобов`язання відповідача направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області усі документи, необхідні для призначення йому пенсії у відповідності до п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 04.07.2002 року і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не відповідає двом взаємопов`язаним умовам для призначення пенсії за вислугу років відповідно до чинної редакції статті 11 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей», а саме відсутні 20 років вислуги та не досягнення 45-річного віку на момент звільнення з військової служби. При цьому станом на дату звільнення позивача норма, яка ба давала право на пенсійне забезпечення із вислугою 15 років, ще не містилася, а на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою вже не існувала. При цьому згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, саме уповноважені органи міністерств та відомств зобов`язані перевіряти наявність права на пенсію.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.10 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 48 Закону № 2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким врегульовано питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-XII, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.

Згідно п. 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

В свою чергу, у відповідності до п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно п. 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:

перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів;

перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

За приписами п. 17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії (п. 18 Порядку № 3-1).

Аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить, що існує певна процедура призначення пенсій за Законом № 2262-XII, яка передбачає звернення особи, яка вважає наявним у себе права на призначення певного виду пенсії, з заявою до головного управління Пенсійного фонду України в області через уповноважений структурний підрозділ Міністерства оборони України.

При цьому до компетенції уповноваженого структурного підрозділу Міноборони України відноситься роз`яснення заявнику, які документи необхідно надати додатково (у разі недостатності поданих заявником документів), оформлення всіх необхідних документів і направлення їх разом з поданням про призначення пенсії до органу ПФУ, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Повноваження ж щодо призначення пенсії, і на що не звернув увагу суд першої інстанції, відмовляючи в позові, відносяться виключно до органів Пенсійного фонду України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про протиправність відмови відповідача у направленні відповідних документів до пенсійного органу саме з огляду на відсутність у позивача права на пенсію за вислугою років, адже в даному випадку Запорізький обласний військовий комісаріат втрутився у дискреційні повноваження органу, який наділений виключною компетенцією про визначення наявності чи відсутності підстав щодо призначення пенсії, а отже позовні вимоги останнього, з урахуванням приписів частини 2 статті 11 КАС України, підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дій та зобов`язання їх вчинити.

З приводу вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, які були взагалі не розглянуті судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового стягнення останніх, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 87 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 90 КАС України витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в редакції Закону станом на час розгляду справи судом першої інстанції, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати станом на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Станом на 01.01.2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 грн.

З огляду на зазначене, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у зв`язку з прийняттям судового рішення в адміністративній справі на користь позивача, слід врахувати встановлений статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничний розмір витрат на правову допомогу, який може бути компенсований стороні, на користь якої прийнято рішення в адміністративній справі, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який станом на 2017 рік складає не більше 640 грн. (40% х 1600,00 грн.) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу.

При цьому з огляду на вищезазначені правові норми, право на відшкодування витрат на правову допомогу передбачено лише за участь адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування повинні бути надані суду відповідні докази.

На підтвердження судових витрат в сумі 2000 грн. позивач надавав суду апеляційної інстанції розрахунок, договір про надання юридичних послуг № 445 від 12.12.2016 року, акт про прийняття грошових коштів від 14.03.2017 року, копії квитанцій № 445/1 від 20.02.2017 року, 445/2 від 14.03.2017 року на суму 1500 грн. та 500 грн. відповідно (а.с. 14,15,33,34).

Як вбачається з розрахунку вартості правової допомоги, позивачу надано правову допомогу, яка складається з таких послуг: складання адміністративного позову 3 год. 1500,00 грн. (квитанція № 445/1 від 20.02.2017 року); участь у судовому засіданні 1 год. 500,00 грн. (квитанція 445/2 від 14.03.2017 року).

З матеріалів справи вбачається, що за дорученням адвоката Клопкова С.М. на підставі доручення від 09.03.2017 року, 15.03.2017 року приймав участь в одному судовому засіданні ОСОБА_2 , за яке позивач сплатив 500 грн., тому вказана сума підлягає відшкодуванню.

В той же час, враховуючи викладені вище положення Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" відшкодування витрат за послуги зі складення адміністративного позову не передбачено чинним законодавством, оскільки такі послуги не відноситься до окремих процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування заявлених позивачем судових витрат в сумі 1500,00 грн. та вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. та судового збору у розмірі 704 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а відповідно апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року у справі № 331/1442/17 (2а/331/75/2017) скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 04.07.2002 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 04.07.2002 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги та витрат на правову допомогу у розмірі 1204 грн. (одна тисяча чотири гривні).

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко