Справа № 161/2592/17
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2592/17
Провадження № 2-а/161/482/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 Державної Пенітенціарної служби України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 Державної Пенітенціарної служби України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом ОСОБА_5 Державної Пенітенціарної служби України у Волинській області № 106 о/с від 06.12.2016 року її - підполковника внутрішньої служби, старшого інспектора з виховної та психологічної роботи сектору по роботі з персоналом управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, з 07 грудня 2016 року відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу служб) України та п. 4 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку із скороченням штатів).

На час її звільнення вислуга років в органах Державної пенітенціарної служби України у календарному обчисленні становить 18 років 03 місяці 08 днів, у пільговому обчисленні 23 роки 00 місяців 20 днів.

23.01.2017 року вона звернулася в Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років та надала документи для призначення пенсії.

Одночасно, 23.01.2017 року управління Державної пенітенціарної служби України звернулося до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з поданням про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за вихідним № 542/02-60-38 від 31.01.2017 року позивача повідомлено, про те, що призначити їй пенсію за вислугою років немає законних підстав оскільки станом на 07.12.2016 року її календарна вислуга складає 18 років 03 місяці 08 днів.

Зазначає, що відповідачем не взято до уваги, що в пільговому обчисленні її вислуга років в органах Державної пенітенціарної служби України станом на 07 грудня 2016 року складає 23 роки 00 місяців 20 днів.

Вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яким їй відмовлено у призначенні мені пенсії за вислугу років, неправомірним, необгрунтованим, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та таким що порушують мої конституційні права та інтереси.

Просить суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 31.01.2017 року за № 542/02-60-38 про відмову в призначенні їй пенсії за вислугу років та зобовязати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років з дня подання заяви про призначення пенсії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом ОСОБА_5 Державної Пенітенціарної служби України у Волинській області № 106 о/с від 06.12.2016 року ОСОБА_4 - підполковника внутрішньої служби, старшого інспектора з виховної та психологічної роботи сектору по роботі з персоналом управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, з 07 грудня 2016 року відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу служб) України та п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку із скороченням штатів).

Згідно подання від 23.01.2017 року № 17 та розрахунку вислуги років управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області на час звільнення позивача вислуга років в органах Державної пенітенціарної служби України останньої у календарному обчисленні становить 18 років 03 місяці 08 днів, у пільговому обчисленні 23 роки 00 місяців 20 днів (а.с. 11, 16, 17).

23.01.2017 року ОСОБА_4 звернулася в Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років та надала документи для призначення пенсії (а.с. 10).

Крім того, 23.01.2017 року управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області звернулося до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з поданням про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 11).

Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за вихідним № 542/02-60-38 від 31.01.2017 року позивача повідомлено, про те, що призначити їй пенсію за вислугою років немає законних підстав оскільки станом на 07.12.2016 року її календарна вислуга складає 18 років 03 місяці 08 днів (а.с. 9).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Питання обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється Законом України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою КМ України №393 від 17.07.1992 року.

Пунктом «б» статті 1-2 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 17 названого Закону до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічний порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, встановлено і в пункті 2 постанови № 393.

У наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник «також» у сполученні з «а» вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми права та статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, суд приходить до висновку, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону № 2262-XII додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 10.03.2015 року, яка висловлена у справі № 21-411а14 і згідно положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Також, судом встановлено, що управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області зараховано повністю до вислуги років час навчання ОСОБА_4 в Київському інституті внутрішніх справ, яке складало 03 роки 10 місяців 25 днів, після якого їй було присвоєно звання «рядового».

Тому, враховуючи, що оскільки після закінчення цивільного вищого навчального закладу позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, то таке навчання не може бути зараховано до вислуги років для призначення їй пенсії за вислугу років.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вислуга років позивача станом на день її звільнення (06.12.2016 року) у календарному обчисленні становить - 18 років 03 місяці 20 днів і це не є достатнім для призначення їй пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 17, 71, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 Державної Пенітенціарної служби України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк