Справа № 2а/0470/2158/11
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 січня 2017 р. справа №2а/0470/2158/11

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, -

встановив:

09 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2а/0470/2158/11 за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначив, що 24.09.2013 року на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 р., ОСОБА_1 було видано виконавчий лист. Проте, податковий орган звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 21.10.2013 року зупинив виконання судового рішення по даній справі до 24.12.2015 року. В подальшому, Нікопольська ОДПІ зверталась з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 р., в задоволенні якої податковому органу було відмовлено. На теперішній час, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплинув, що унеможливлює виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 р. не з вини ОСОБА_1. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить поновити йому пропущений строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою суду від 12.12.2016 р. заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.01.2017 року.

В судовому засіданні стягував ОСОБА_1 підтримав подану ним заяву та просив її задовольнити, проти розгляду заяви в порядку письмового провадження не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання від 24.01.2017 р., в якому просив відкласти розгляд справи у зв'язку з необхідністю ознайомлення із заявою стягувача.

При вирішенні заявленого клопотання, суд виходить з наступного.

На адресу Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області направлялась ухвала суду про призначення заяви стягувача до розгляду, яка була отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, де мав можливість ознайомитись з матеріалами заяви та надати усні чи письмові пояснення, доводи та заперечення, проте, не скористався цим правом, подавши до суду клопотання від 24.01.2017 р. про відкладення судового розгляду. На думку суду, це здійснено з метою затягування розгляду даної заяви та відтягнення виконання судового рішення.

Крім того, ч.3 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

За викладених обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви.

Враховуючи норми ч. 6 ст. 128, ч. 3 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, що регулюють питання поновлення строків пред'явлення виконавчих документів до виконання, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, з огляду на таке.

17.02.20011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Орджонікідзевської ОДПІ Дніпропетровської області, правонаступником якої є Нікопольська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, а нині - Нікопольська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, про скасування наказу про звільнення, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2012 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2012 р. скасовано та прийнято нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Орджонікідзевської ОДПІ від 14.01.2011 р. №5-0 "Про звільнення ОСОБА_1.", поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з 14.01.2011 року, та стягнуто з Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.01.2011 року (т. 2 а.с. 185-186).

24.09.2013 року ОСОБА_1 отримано 2 виконавчі листи по справі №2а/0470/2158/11 - про поновлення на посаді, та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у яких зазначено граничний строк пред'явлення до виконання - до 06.08.2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2013 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області та зупинено виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 р. в частині стягнення з Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу поза межами місячного строку платежу до закінчення касаційного провадження у справі за вищезазначеним позовом (т. 2 а.с. 212).

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.12.2015 р. постанову суду апеляційної інстанції було залишено без змін, а касаційну скаргу відповідача - без задоволення (т. 2 а.с. 229-233).

Під час перебування справи в провадженні суду касаційної інстанції - зокрема, 09.10.2013 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області надходила заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 р., проте, з урахуванням строку, на який зупинялось провадження по даній справі, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 р. у задоволенні заяви податковому органу було відмовлено.

Крім того, колегія суддів в ухвалі від 29.03.2016 р. за заявою відповідача здійснила процесуальну заміну сторони у справі, а саме, Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області замінено на Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2016 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 р. про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 р.

09.12.2016 року стягувач звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, який сплинув 06.08.2014 року.

При вирішенні по суті заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016 р., встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

До набрання чинності цим законом, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становив один рік.

Частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, суд зазначає, що ч.1 ст. 129-1 Конституції України, зокрема, встановлено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" Європейський суд з прав людини проголосив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Враховуючи, що тривале невиконання даного судового рішення було пов'язане з зупиненням виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 р., а отже, не з вини заявника, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому, слід враховувати, що у відповідності до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 року питання щодо періоду, за який на користь ОСОБА_1 стягується середній заробіток за час вимушеного прогулу, не було вирішено, то у разі виникнення спірних питань з цього приводу, за роз'ясненням виконання судового рішення слід звертатися до суду, яким розглядався спір - тобто, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 165, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк пред'явлення до виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 2а/0470/2158/1 в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах трьох років з часу набрання цією ухвалою законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Чорна