Справа № 2-а-2004/09/1470
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-2004/09/1470

Категорія:10.4.1Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Алєксєєва В.О. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Гупаловій Н.П.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Доманівського районного центру зайнятості на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2009 року по справі за адміністративним позовом Доманівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Мостівського сільського споживчого товариства про стягнення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2009 року Доманівський районний центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся з адміністративним позовом до Мостівського сільського споживчого товариства про стягнення штрафу у сумі 2394,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідачем в порушення вимог п.5 ст. 20 Закону України "Про зайнятість населення" при вивільненні працівника до центру зайнятості не подано звіту про вивільнення за два місяці до вивільнення та при фактичному вивільненні в десятиденний строк не направлено списків фактично вивільнених працівників.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з Мостівського сільського споживчого товариства на користь Доманівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття 1197,18 грн. податкового боргу.

Не погоджуючись з постановою суду, Доманівським районним центром зайнятості подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає частковому скасуванню, а саме пункт 3 резолютивної частини постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2009 року щодо відмови у решті позову та стягнути з Мостівського сільського споживчого товариства на користь Доманівського районного центру зайнятості штраф в повному обсязі у сумі 2394,36грн.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Доманівського районного центру зайнятості підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 грудня 2008 року за допомогою в працевлаштуванні до Доманівського міського центру зайнятості звернулася ОСОБА_1.

При реєстрації та перевірці документів, пред'явлених безробітною було встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено з Мостівського сільського споживчого товариства 16 серпня 2005 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (в зв'язку із скороченням штатів).

Роботодавець, в порушення вимог п.5 ст.20 Закону України "Про зайнятість населення" та Наказу Міністерства праці та соціальної політики України №420 від 19.12.2005р. не повідомив центр зайнятості про заплановане та фактичне вивільнення працівника в зв'язку із скороченням чисельності штатів.

У звязку з виявленим порушенням, листом від 18 березня 2009 року відповідача було запрошено для уточнення обставин та складання відповідного акту. У звязку з його неявкою акт №1 від 31 березня 2009 року було складено за його відсутністю та направлено на адресу відповідача 01 квітня 2009 року. Штрафні санкції на підприємство були нараховані виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за відповідний період.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позовні вимоги були задоволенні частково, в сумі стягнення штрафу у розмірі річної заробітної плати ОСОБА_1, у сумі 1197,18грн.

Колегія суддів не може погодитися в повній мірі з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 20 Закону України "Про зайнятість населення" при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організації, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяці у письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення направляють списки фактично вивільнених працівників.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Пунктом 6 статті 20 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено порядок стягнення та розміри штрафів за невиконання вимог цієї статті з підприємств, установ і організацій встановлюється законодавством України.

Відповідно до ст. 2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділенні господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст. 7 ГК України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Законом України "Про зайнятість населення" визначено правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальні гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю.

Згідно ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами. Адміністративно-господарський штраф є одним із видів адміністративно-господарської санкції, передбаченої ст. 239 ГК України.

Таким чином, встановлений ст. 20 Закону України "Про зайнятість населення" штраф за своєю правовою природою є адміністративно-господарською санкцією, оскільки він встановлений законом, застосовується уповноваженим державним органом до суб'єктів господарювання, за порушення ними правил здійснення господарської діяльності, встановленими законодавчими актами.

Відповідно до ст. 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи те, що штраф, встановлений ст. 20 Закону України "Про зайнятість населення" за своєю природою є адміністративно-господарською санкцією і пропущено строк, встановлений ст. 250 ГК України для його застосування, то колегія суддів надходить висновку про необґрунтоване задоволення позову судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до її неправильного вирішення, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Доманівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2009 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволені адміністративного позову Доманівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Мостівського сільського споживчого товариства про стягнення штрафу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий:

Судді: