Справа № 264/7308/16-а
Суддя: Харитонова Г. Л.
Дата ухвалення: 2017-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/7308/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Харитонової Г. Л. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказала, що в результаті уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, який охопив територію Донецької та Луганської області, наприкінці 2014 року була вимушена покинути своє постійне місце проживання в с.Чермалик Волноваського (на той момент Тельманівський ) району Донецької області та переміститися до м.Маріуполя Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила дочку - ОСОБА_3, у зв'язку із чим до її довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було внесено інформацію про її дитину. 25 листопада 2015 року вона звернулась із заявою про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг до ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України. 29 січня 2016 року позивачка звернулась із заявою про виплату грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, але починаючи з 1 червня 2016 року виплату грошової допомоги було припинено. У листопаді 2016 року вона. звернулась до відповідача зі скаргою та вимогою про вжиття заходів, спрямованих на належне виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 та виплатити належну їй суму щомісячної адресної допомоги для покриття виплат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період із березня 2016 року. Виплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам провадилась щомісяця, а саме в березні 2016 року, проте з 01 червня 2016 року виплата допомоги призупинена до з'ясування обставин. У зв'язку з вищевикладеним вимушена звернутись до суду, просила визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради в частині відмови виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 1 червня 2016 року по 29 липня 2016 року та зобов'язати провести виплату за вказаний період.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала на адресу заяву про розгляді справи за її відсутністю, зазначивши що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Тамазенко В.І., яка діє на підставі довіреності до судового засідання не з'явилась, надавши заперечення, в яких не визнає позов, зазначивши, що рішенням від 02.02.2016 року позивачці та її малолітній доньці призначено щомісячну допомогу на проживання на період з 29.01.2016 року по 05.07.2016 року у розмірі 1326 грн. З урахуванням рекомендацій Міністерства соціальної політики України та департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації управління при ведені обліку внутрішньо переміщених осіб керується Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року за № 509. Відповідно до п.7-1 наведеного порядку (із змінами та доповненнями від 09.09.2015 року) уповноважений орган щодня формує та направляє в електронній формі відповідному територіальному підрозділу ДМС перелік осіб, яким видана довідка. Територіальний підрозділ ДМС у триденний строк після повідомлення внутрішньо переміщеною особою про фактичне місце проживання проводить перевірку наведених у довідці відповідних відомостей, проставляє у разі підтвердження таких відомостей на зворотному боці довідки відмітку про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, та щодня подає в електронній формі уповноваженому органу відповідну інформацію. Довідка не є дійсною без проставлення на її зворотному боці зазначеної відмітки. Тому на виконання вищезазначеного порядку, з 01.06.2016 року відповідачці було припинено виплату щомісячної адресної допомоги в зв'язку з відсутністю штампу міграційної служби або його закінченням. Просила розглядати справу за її відсутністю та відмовити в задоволені позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до довідки № від 06.07.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_1 разом з її малолітньою дочкою ОСОБА_3 взято на облік до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради 29.01.2016 року з безстроковим строком дії (а.с.12).

У зв'язку з набранням чинності з 13.01.2016 року Закону України від 24.12.2015 року № 921-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внесено зміни до Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зокрема в частині реєстрації місця проживання внутрішньо переміщених осіб. Довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виключено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи. Змінами виключено положення, яким визначалися повноваження територіальних підрозділів ДМС щодо проставлення в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітки про реєстрацію місця проживання. Таким чином, на сьогодні територіальними підрозділами ДМС не проставляються зазначені відмітки в довідках про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі ст. 4 Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Судом з достовірністю встановлено, що позивачка разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 перебувають на обліку як особи, переміщені з тимчасово окупованої території, що підтверджується довідками Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради від 06.07.2015 року № (а. с. 12). З вказаної довідки та копії паспорту позивача (а. с. 10) вбачається, що позивачка перемістилася з тимчасово окупованої території та до цього постійно проживала у АДРЕСА_1(а.с.10).

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, передбачає надання грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців (п. 1 Порядку).

Рішенням відповідача від 02.02.2016 року позивачці було призначено допомогу переміщеним особам на проживання у період з 29.01.2016 року по 05.07.2016 року у розмірі 1326,00 грн.

01 червня 2016 року позивачці було призупинено виплату щомісячної адресної допомоги до з'ясування обставин, що не заперечується представником відповідача.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Отже, з часу набрання чинності цим Законом, а саме з 13.01.2016 року, проставляння територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не є необхідним, оскільки саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Такий висновок також випливає з того, що вносячи зміни Законом України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», законодавець виключив п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону, норма якого передбачала обов'язок внутрішньо переміщеної особи один раз на шість місяців з'являтися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики.

Так, ст. 117 Конституції України визначає, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Акти Кабінету Міністрів України підписує Прем'єр-міністр України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Крім того, слід взяти до уваги те, що п. 2 розділу ІІ Перехідних положень Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено необхідність Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На час припинення відповідачем виплат позивачу адресної грошової допомоги Кабінетом Міністрів України не було видано нормативно-правових актів, спрямованих на приведення їх у відповідність із внесеними до Закону змінами.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади, та п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України, яка є єдиним органом законодавчої влади.

Вища юридична сила закону також полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

З огляду на принцип законності - пріоритет закону над підзаконними актами, посилання відповідача як на підставу відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги на п. 7-1 Порядку через відсутність відмітки територіального підрозділу Державної міграційної служби на зворотному боці довідки про взяття на облік, є таким, що не відповідає діючому законодавству.

Суд приходить до висновку, що довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, видана позивачам Управлінням соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради, з огляду на ст. 4 Закону України діє безстроково, до того ж під час судового розгляду не встановлено обставин для скасування такої довідки з підстав, визначених ст. 12 Закону, а тому рішення відповідача від, згідно з яким позивачу було призупинено виплату адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, є незаконним.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, необхідно визнати дії відповідача УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради щодо призупинення виплати щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг незаконними, зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_1 належні виплати за період з 1 червня 2016 року по 29 липня 2016 року.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Тобто захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

На теперішній час відсутні підстави вважати, що відповідач порушуватиме в майбутньому законні права та інтереси позивачів, та суд вважає, що підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача здійснювати у подальшому належні позивачам виплати, а також утриматись від можливого зупинення виплат з підстав, не передбачених постановою КМУ № 505, немає, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може регулювати відносини, що виникнуть в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь відповідача - суб'єкта владних повноважень, з відповідача Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради на користь позивачів необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 11, 17-19, 99, 104-106, 159, 161, 162 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради в частині відмови виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 1 червня 2016 року по 29 липня 2016 року.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради здійснити ОСОБА_1 належні виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 1 червня 2016 року по 29 липня 2016 року.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.)

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Г. Л. Харитонова