Справа № 2-а-5233/09/1416
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 р.Справа № 2-а-5233/09/1416

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарі Руденко І.Ю.,

за участю представника прокуратури ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві про зобовязання підготувати та видати умови відведення земельної ділянки, видати висновок по проекту землеустрою, провести експертизу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м. по вул. Березовій, 16-а, в м. Миколаєві у власність, погодити його, видати висновок по технічній документації землеустрою та видати акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

В обґрунтування позову зазначалося, що позивач звернувся із заявою до Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві про надання згоди на вилучення земельної ділянки та підготовки умов відведення земельної ділянки по вул. Березовій, 16-а, в м. Миколаєві. 15 жовтня 2008 року відповідачем відмовлено ОСОБА_2 у наданні згоди на вилучення земельної ділянки. Підставою для відмови відповідачем зазначено розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», яким зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. На думку позивача, відмова відповідача в наданні згоди на вилучення земельної ділянки є безпідставною та незаконною.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобовязано Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві підготувати та видати умови відведення земельної ділянки, видати висновок по проекту землеустрою, провести експертизу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м. у власність ОСОБА_2 по вул. Березовій 16-а, погодити його, видати висновок по технічній документації землеустрою та видати акт на право власності на зазначену земельну ділянку площею 1000 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Березова, 16-а.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, перший заступник прокурора Миколаївської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Судом не прийнято до уваги положення Земельного кодексу України щодо повноважень міських рад самостійно розпоряджатись землями територіальної громади. На думку апелянта, судом помилково зроблено висновок, що наявність рішення міської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою, виділення позивачу земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою є безспірною підставою для передачі йому у власність відповідної земельної ділянки. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника прокуратури в підтримку апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом встановлено, що 05 червня 2008 року ОСОБА_2 звернулась до Миколаївської міської ради із заявою про надання їй безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування приватного житлового будинку в районі вулиці Березової.

Рішенням Миколаївської міської ради від 12 червня 2008 року № 24/29 позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га, яка на погодженому генплані визначена за № 10, за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарство», з метою передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Березовій, 16-а.

У жовтні 2008 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання згоди на вилучення земельної ділянки та підготовку умов відведення земельної ділянки по вул. Березовій 16-а, однак Управлінням земельних ресурсів у м. Миколаєві 15 жовтня 2008 року листом за № 353/751-6/2008 відмовлено у наданні такої згоди. Підставою відмови зазначено розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», яким зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив виключно з принципу верховенства права, передбаченого ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, не пославшись при цьому на норми матеріального права.

Проте, з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача погодитися не можна.

Так, відповідно до частин 1 - 3 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції до 16 вересня 2008 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частинам 6 та 7 ст. 118 Земельного кодексу України (у вказаній вище редакції) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. При цьому відповідна міська рада розглядає заяву громадянина, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

На підставі ч. 9 названої статті Кодексу проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

При цьому згідно п. «б»ч. 1 ст. 12, частинам 10 та 11 ст. 118 Земельного кодексу України, а також п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»прийняття рішення про передачу земельних ділянок у власність громадян віднесено до виключної компетенції відповідного органу місцевого самоврядування.

Як встановлено матеріалами справи, позивач звертаючись в порядку Земельного кодексу України із заявою про надання згоди на вилучення земельної ділянки та підготовку умов відведення земельної ділянки по вул. Березовій 16-а, просив відповідача вирішити саме це питання.

Виходячи з наведених вище положень чинного законодавства, розгляд та вирішення вказаного питання віднесено до компетенції відповідача, що виключає можливість прийняття рішення по суті цього питання судом, а отже виключає і можливість задоволення вимог позивача по зобовязанню відповідача підготувати та видати саме позитивний висновок по проекту відведення земельної ділянки, а також вчинити інші дії, повязані з видачею позитивного висновку.

Оскільки Миколаївською міською радою не приймалося рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність позивача, відсутні підстави і для задоволення вимог ОСОБА_2 про зобовязання відповідача видати акт на право власності на спірну земельну ділянку.

Враховуючи, що в матеріалах справи міститься лист Управління містобудування та архітектури виконкому Миколаївської міської ради від 23 липня 2008 року за № 15-2343 про присвоєння спірній земельній ділянці іншої адреси (м. Миколаїв, пров. Менделєєва 1/54 а. с. 6), ніж зазначено позивачем, а зясування питання щодо справжньої адреси земельної ділянки не можливе без участі ОСОБА_2, яка двічі не зявилася в судові засідання суду апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе застосувати положення ч. 2 ст. 11 КАС України щодо виходу за межі позовних вимог із зобовязанням відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання висновку по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, постановлене судове рішення на підставі пунктів 3 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню із винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2009 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16 вересня 2011 року.

Головуючий:

Судді: