Справа № 822/350/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Київ К/800/26788/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Хмельницької митниці Міндоходів на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор" до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання протиправними, скасування рішення, картки відмови та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство "Славутський комбінат "Будфарфор" звернулося до Хмельницької митниці Міндоходів, в якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення від 02.08.2013 року № 400040000/2013/000030/1 та картку відмови № 400040000/2013/00058 від 02.08.2013 року Хмельницької митниці Державної митної служби України (митний пост "Славута"), правонаступником якої є відповідач, а також зобов'язати Хмельницьку митницю Міндоходів здійснити митне оформлення товару за заявленою митною вартістю.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор" було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Хмельницької митниці Державної митної служби України (митний пост "Славута") від 02.08.2013 року № 400040000/2013/000030/1 про коригування митної вартості товарів. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400040000/2013/00058, складену 02.08.2013 року Хмельницькою митницею Державної митної служби України (митний пост "Славута"). Зобов'язано Хмельницьку митницю Міндоходів вчинити дії з митного оформлення товару за заявленою публічним акціонерним товариством "Славутський комбінат "Будфарфор" митною вартістю.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року апеляційну скаргу Хмельницької митниці Міндоходів було залишено без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі Хмельницька митниця Міндоходів, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Публічним акціонерним товариством "Славутський комбінат "Будфарфор" подано заперечення на касаційну скаргу, в яких воно просить залишити касаційну скаргу Хмельницької митниці Міндоходів без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Хмельницької митниці Міндоходів задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між компанією "DEFTRANS" (продавець) та ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" (покупець) було укладено контракт на поставку від 22.05.2013 року № і13/20.

Відповідно до пункту 1.1 контракту, продавець приймає на себе зобов'язання поставити, а покупець приймає на себе зобов'язання прийняти товари, вказані в Специфікації, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Пунктом 4.1 контракту передбачено, що поставка товарів по цьому контракту повинна виконуватись по кожному окремому замовленню покупця на умовах, вказаних в кожній окремій специфікації до цього контракту (ICC INCOTERMS 2010).

Згідно із пунктом 5.1 контракту, асортимент, кількість, строк поставки та вартість продукції, яка поставляється, вказуються в специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього контракту.

Відповідно до специфікації від 02.07.2013 року № 7 до контракту від 22.05.2013 року № і13/20, продавцем позивачу поставлялися меблі до ванних кімнат. Умови поставки згідно даної Специфікації - FCA Odolanow, Poland. На виконання умов контракту на адресу позивача був направлений товар відповідно до інвойсу від 26.07.2013 року № FЕ/0000022/2013.

Позивач 02.08.2013 року з метою здійснення митного оформлення товару подав до Хмельницької митниці митну декларацію № 400040000/2013/004022 із визначенням митної вартості товару в розмірі 9448,51 Євро (ціна товару - 8614,56 Євро). Визначення митної вартості товару позивач здійснив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, додавши до фактурної вартості витрати на транспортування товару.

Разом з митною декларацією позивач надав митному органу:

- контракт 22.05.2013 року № і13/20;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 26.07.2013 року № FE/0000022/2013;

- договір доручення (про перевезення) від 25.12.2012 року № 1128 та довідку від 31.07.2013 року № 1151-131459 про транспортно-експедиторські витрати при перевезенні вантажу автомобільним транспортом;

- договір на перевезення вантажів від 28.12.2013 року № 1116.

Позивачем додатково було надано відповідачу наступні документи:

- копію митної декларації країни відправлення від 29.07.2013 pоку MRN13PL394020E0035858;

- міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 26.07.2013 року;

- прайс-лист виробника від 22.05.2013 року;

- калькуляцію від 03.06.2013 року.

Однак, відповідачем за зазначеною митною декларацією було відмовлено у митному оформленні, а декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження числового значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (витрати на навантаження та обробку товарів), а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

В зв'язку з ненаданням додаткових документів, митний орган прийняв рішення від 02.08.2013 року № 400040000/2013/000030/1 про коригування митної вартості товарів, застосувавши 6-й резервний метод визначення митної вартості, на основі інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено (зокрема, МД № 400040000/2013/003037 від 19.06.2013 року та МД № 400040000/2013/003079 від 20.06.2013 року). Митну вартість товару було визначено в сумі 17348,76 Євро.

Також 19.07.2013 року відповідач склав картку відмови у митному оформленні товару № 400040000/2013/00058 за тих же самих підстав, що і прийняте рішення при коригуванні митної вартості - неподання документів, що підтверджують складові митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу .

Згідно із частиною 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 частини 3 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Хмельницькою митницею не наведено об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання методу визначення та обчислення митної вартості товару, не конкретизовано документи, які не були подані позивачем для обґрунтування митної вартості товару.

З рішення митниці про визначення митної вартості товару за шостим методом не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі документів поданих ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" та чи взагалі була потреба у митниці самостійно визначати митну вартість за шостим методом. У оскаржуваному рішенні не вказано, якою саме ціновою інформацією та за який період керувалася Хмельницька митниця при визначенні митної вартості товару.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, обмеження у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару щодо ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" у відповідача були відсутні, а визначений законодавцем перелік обмежень застосування першого (основного) методу визначення митної вартості є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Такого обмеження у використанні першого (основного) методу визначення митної вартості товару, як неподання додаткових документів, у Митному кодексі України немає.

Крім того, оскільки позивач не укладав договір страхування, такий документ він подати на вимогу митного органу не міг. Страхування товару не передбачалось умовами Контракту чи іншими документами, такі платежі ним не сплачувались, а тому витрати на страхування відсутні при визначенні митної вартості товару, тому й позивач не міг подати такий документ для підтвердження заявленої митної вартості. Окрім цього, під час митного оформлення товару, позивачем була надано довідка № 1151-131 1459 від 31.07.2013 року про транспортно-експедиторські витрати при перевезенні вантажу автомобільним транспортом, в якій зазначено, що страхування вантажу не здійснювалось.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що рішення Хмельницької митниці від 02.08.2013 року № 400040000/2013/000030/1 про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400040000/2013/00058 від 02.08.2013 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а імпортований позивачем товар - таким, що підлягає митному оформленню за заявленою митною вартістю відповідно до декларації від 02.08.2013 року № 400040000/2013/004022.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Хмельницької митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор" до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання протиправними, скасування рішення, картки відмови та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз