Справа № 2-а-7542/10/1570
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2011 р.Справа № 2-а-7542/10/1570

Категорія:8.2Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.

суддів Потапчук

ОСОБА_1

при секретарі Журкіній І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № НОМЕР_1 від 06.05.2010 р.,-

В С Т А Н О В И Л А :

ФОП ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № НОМЕР_1 від 06.05.2010 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_3.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання, про що є докази в матеріалах справи: ФОП ОСОБА_3, ДПА в Одеській області, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси сповіщені згідно телефонограм (а.с.119, 120, 121), представники прибули до суду та надали свої пояснення.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. З ч. 1 ст. 198 та п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної (скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснює роздрібну торгівлю автомобільними товарами та здійснює шиномонтажні послуги (а.с.20). Працівниками ДПА в Одеській області 15.05.2010 року було проведено планову перевірку крамниці «Автошини», що належить ФОП ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса вул. Середня, 1 з питань дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995р., Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»від 23.02.1996р., Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р. За результатами перевірки складено відповідний акт, яким встановлено порушення позивачем норми п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: сума вартості товарів, які знаходились у реалізації та не відображені у книзі обліку доходів та витрат, згідно наданої під час перевірки позивачем накладної №37021121 від 08.04.2010року у сумі 12 468,6 грн. На підставі акту перевірки було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.05.2010 року.

Щодо правомірності проведення перевірки, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на наступних приписах законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу»від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (далі-Закон № 509-ХІІ) органи державної податкової служби в межах компетенції та у порядку, встановленому законами України мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 31.03.2005 року № 265/95-ВР (далі-Закон № 265/95-ВР) контролюючі органи у порядку, передбаченому законодавством України, мають право здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій та які підпадають під дію цього Закону.

Статтею 11-1 Закону України «Про державну податкову службу» позаплановими вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законами України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством України.

Порядок проведення планових перевірок щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі, а також операцій купівлі-продажу іноземної валюти та касових операцій, а також наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій визначено Методичними рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, які затверджені наказом ДПА України від 27.05.2008 року № 355.

Згідно п. 3.1 вищевказаних Методичних рекомендацій, працівниками органів ДПС здійснюються відповідно до щомісячних планів органу ДПС планові перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі, а також операцій купівлі-продажу іноземної валюти (далі - розрахункові операції) та касових операцій, а також наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій.

Підпунктом 3.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, які затверджені наказом ДПА України від 27.05.2008 року № 355 визначено, що перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових та касових операцій, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб органів ДПС за наявності у них службових посвідчень та направлення на перевірку

Таким чином факт щомісячного планування відповідачем своєї роботи щодо здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки та наявності торгових патентів і ліцензій, тобто включення таких перевірок до плану, не дає підстав вважати ці перевірки плановими в розумінні статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу».

Отже з огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що перевірка позивача проведена відповідно до законодавства.

Щодо правомірності нарахування штрафних санкції, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на їх неправомірності та застосувати приписи податкового законодавства у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, яким не встановлювалося обов'язку для фізичних осіб-підприємців на єдиному податку ведення обліку товарних запасів.

Преамбула Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95 прямо вказує на коло осіб на яких розповсюджує свою дію вказаний Закон, тобто згідно преамбули: «Цей закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З огляду на зазначене слід наголосити, що позивач є Фізичною особою підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування - єдиний податок, а отже згідно з п. 6 ст. 9 цього Закону його прямо виключили із кола осіб діяльність яких регулюються вказаним Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95 передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу товарів субєктами підприємницької діяльності-фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно чинного законодавства з питань оподаткування малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), за умови ведення такими особами книг обліку доходів та витрат у порядку, визначеному КМ України за поданням державного органу, уповноваженого провадити регуляторну політику.

З аналізу викладеного можливо зробити висновок про те, що обов'язок застосування реєстраторів розрахункових операцій та розрахункових книжок не розповсюджується на фізичних осіб-підприємців які обрали спрощену систему оподаткування та до яких відноситься позивач, який не здійснює торгівлю підакцизними товарами.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95 встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою підприємцем ведеться у порядку, визначеним чинним законодавством, з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Таким чином, обовязок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно з приписами Указу Президенте України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»№727/98 встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності-фізичні особи платники єдиного податку мають право не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для проведення розрахунків із споживачами.

Відповідно до п. 4 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. Форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України.

Порядок ведення книги обліку доходів та витрат (Форма№10) визначений Постановою КМ України №1269 від 26.09.2001 року. Форма Книги обліку доходів та витрат передбачена Інструкцією про прибутковий податок з громадян, затвердженою наказом ДПА України від 21.04.1993 р. № 12, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за № 64, відповідно до змісту якої вона має наступні розділи: 1 - «період обліку», 2 - «кількість виготовленої продукції, наданих послуг», 3 - «витрати на виробництво продукції, надання послуг», 4 - «кількість проданої продукції (наданих послуг)», 5 - «ціна продажу продукції (послуг)», 6 - «сума виручки (доходу)», 7- «чистий доход».

Відповідно зазначеної Інструкції Книга обліку доходів не передбачає заповнення розділу «облік товару», а графа витрати на виробництво товару не може ототожнюватись з графою «облік товару», яка взагалі не передбачена для фізичних осіб-підприємців на єдиному податку, оскільки їх звільнено від обов'язку ведення бухгалтерського обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 ведеться Книга обліку доходів і витрат № 736 від 07.04.2010 року (а.с.52), що відповідає умовам п.6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95, тобто позивачем було дотримано умови за яких він не повинен застосовувати реєстратори розрахункових операцій та вести розрахункові книжки.

Згідно з п. 5 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого Наказом ДПА України № 599 встановлено, що суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Приписами п. 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999 р. № 599, зареєстрованого в Мінюстиції України 02.11.1999 р. за № 752/4045 передбачено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій - платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком № 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян , затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 р. № 12, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за № 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи «період обліку», «витрати на виробництво продукції», «сума виручки (доходу)», «чистий доход».

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що в разі неправильного заповнення зазначеної Книги, застосовування податковим органом штрафних санкції, що передбачені ст. 20 та ст. 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»є безпідставним, оскільки ці статті передбачають відповідальність за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку та за не ведення або ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання, а не за неправильне ведення книги обліку доходів та витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 4 статті 70 КАС України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно приписів ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином ДПА не довела належними доказами існування відповідних обставин щодо правомірності застосування штрафних санкцій та не обгрунтувала у відповідності до податкового законодавства свої заперечення проти задоволення позову.

Отже судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови, якою слід задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № НОМЕР_1 від 06.05.2010 р.скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № НОМЕР_1 від 06.05.2010 р. задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: / ОСОБА_4/

Суддя: В.О. Потапчук/

Суддя: / ОСОБА_1/