Справа № 807/187/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 рокум. Ужгород№ 807/187/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - не зявився;

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Радь О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Державної Міграційної служби України у Закарпатській області в особі начальника УСІОБГ Шимоняк В.В. про визнання протиправними дій та рішення суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної Міграційної служби України у Закарпатській області в особі начальника УСІОБГ Шимоняк В.В. про визнання протиправними дій та рішення суб'єкта владних повноважень.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області №3 від 24.11.2016 року позивачу по справі - громадянину Республіки Азейбарджан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.заборонено в'їзд в Україну терміном на три роки.

Підставою для прийняття оскаржуваного позивачем рішення органом ДМС України у Закарпатській області зазначено те, що ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено стягнення у випіяді штрафу в розмірі 850 гривень, який ОСОБА_4 не оплатив, не виконавши таким чином постанову про накладення адміністративного стягнення. В зв'язку з чим на підставі абзацу 7 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про заборону в'їзду на територію України.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства та таким, що порушує його охоронювані законом права та інтереси.

Позивач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи 21 вересня 2016 року у ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері у м. Ужгороді, виявлений громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з документом, який посвідчує особу, а саме паспортом громадянина Республіки Азербайджан НОМЕР_1, виданого 09.12.2011р. Від надання пояснень відмовився.

За порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме встановленого факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну (перебував на території України 131 день на момент контролю, з дозволених 90 та перевищив термін перебування на 41 день) - 21.09.2016 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, взято до уваги факт повторного притягнення до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн 00 коп.

Відповідно до статті 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений не пізніше ніж через 15 днів з дня вручення постанови.

Нормами ч.1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» чітко передбачено, що в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну;

якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

У зв'язку з тим, що станом на 11 жовтня 2016 іноземцем не було сплачено штраф, Головним управлінням направлено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 21.09.2016 року ПН МЗК № 029356 до міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції для стягнення у примусовому порядку.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року № 280 "Про затвердження Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", з метою упорядкування роботи з прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства Наказом МВС України від 17.12.2013 року № 1235 затверджено Інструкцію про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - Інструкція).

Підпунктом «Д» пункту 4 Інструкції передбачено, що рішення про заборону в'їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну.

На підставі вище наведеного, 24 листопада 2016 року начальником УСІОБГ ГУДМС України в Закарпатській області Шимоняком В.В. прийнято рішення про заборону в'їзду на територію України громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке затвердив заступник начальника ГУДМС України в Закарпатській області Рак М.Ф. (а.с.9)

Проте, при винесенні оскаржуваного позивачем рішення, відповідачем не було з'ясовано всіх фактичних обставин, та зокрема не було з'ясовано у міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції інформації щодо сплати позивачем адміністративного стягнення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в добровільному порядку 08.11.2016 року було сплачено накладене адміністративне стягнення в розмірі 850,00 грн., згідно квитанції № у відділенні ПАТ «КомІнвестБанк», оригінал якого наявний в матеріалах справи. (а.с. 10).

Крім того, в ході судового розгляду даної справи по суті, було зясовано, що в період з 10.10.2016 року по 10.11.2016 року постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення оскаржувалась останнім в судовому порядку до Ужгородського міськрайонного суду, що підтверджується копіями відповідних ухвал, які містяться в матеріалах даної адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень та відповідно до ст.72 КАС України покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення, в судовому засіданні не доведено, доводів позивача не спростовано, а позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, що Рішення №3 про заборону в'їзду в Україну від 24.11.2016 року є такими, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконливого висновку, що даний адміністративний позов підлягає до задоволення, а Рішення №3 від 24.11.2016 року Головного управління Державної Міграційної служби України у Закарпатській області про заборону в'їзду в Україну строком на три роки громадянину Республіки Азейбарджан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, так як Відповідач в даному випадку діяв не в межах та в спосіб визначений чинним законодавством, а тому такі дії є протиправними.

Відповідно до статті 94 частини 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі наведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної Міграційної служби України у Закарпатській області в особі начальника УСІОБГ Шимоняк В.В. про визнання протиправними дій та рішення суб'єкта владних повноважень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 3 від 24.11.2016 року Головного управління Державної Міграційної служби України у Закарпатській області про заборону вїзду в Україну строком на три роки громадянину Республіки Азейбарджан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з Головного управління Державної Міграційної служби України у Закарпатській області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, буд.12-А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 640,00грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяМ.М. Луцович