Справа № 813/225/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4774/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної ради, третьої особи голови постійної комісії з питань бюджету та соціально-економічного розвитку ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської обласної ради, третьої особи голови постійної комісії з питань бюджету та соціально - економічного розвитку ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 15 Порядку обговорення і внесення на розгляд обласної ради обласних (бюджетних) цільових програм, моніторингу та звітності щодо їх виконання, затвердженого рішенням Львівської обласної ради № 272 від 26.10.2016.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини справи, не встановлено всіх фактів, не надано їм належної оцінки, неправильно застосовано норми матеріального права. Так, апелянт зазначив, що вищевказане рішення, яким передбачено подання на розгляд профільної постійної комісії пропозицій щодо напрямфів використання бюджетних коштів та/або переліків обєктів на виконання заходів програми, яка їх погоджує, за винятком включення таких напрямів і переліків до затверджених сесією обласної ради програм, а також надання повноважень щодо затвердження напрямів використання бюджетних коштів та/або переліків обєктів головам обласної ради і обласної державної адміністрації за погодженням відповідних посадових осіб прямо суперечить ст. 143 Конституції України, ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки постійній комісії з питань бюджету та соціально-економічного розвитку як і головам обласної ради та обласної державної адміністрації надано повноваження, які не передбачено відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність органів місцевого самоврядування в Україні. Згідно цих норм чинного законодавства повноваження затверджувати програми соціально-економічного і культурного розвитку області та обласні бюджети віднесено до обласних рад і делегувати їх комісіям та головам ради і обласної адміністрації рада невправі. Також постійні комісії місцевих рад вправі лише попередньо розглянути пропоновані адміністраціями напрями використання бюджетних коштів чи перелік обєктів на виконання заходів програми, але затверджувати такі напрямки чи переліки має лише обласна рада. Також суд першої інстанції не врахував положень ст. 142 Конституції України, статтей 60-61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 7 Бюджетного кодексу України про виключність повноважень місцевих рад щодо визначення напрямків використання бюджетних коштів. Крім того, не враховано вимоги статтей 2 та 23 Бюджетного кодексу України, а також Методичних рекомендацій щодо порядку формування регіональних цільових програм, моніторингу та звітності про їх виконання, затверджених наказом Міністерства економіки України №367 від 4 грудня 2016 року. Враховуючи викладене, просив скасувати постанову і задовольнити позовні вимоги в поному обсязі.

Сторони у судове засідання не зявилися, хоча про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином завчасно. При цьому, неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце слухання справи, не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням IV чергової сесії VII скликання Львівської обласної ради № 272 від 25 жовтня 2016 року затверджено Порядок обговорення і внесення на розгляд обласної ради обласних (бюджетних) цільових програм, моніторингу та звітності щодо їх виконання (далі - Порядок).

Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що він розроблений з метою вдосконалення процедури обговорення й затвердження обласних цільових програм та забезпечення дієвого контролю за станом і результатами їх виконання.

Відповідно до оскаржуваного п. 15 Порядку головний розпорядник коштів у термін не пізніше одного місяця, а в разі необхідності проведення конкурсного відбору - двох місяців, після прийняття сесією обласної ради програми подає на розгляд профільної постійної комісії пропозиції щодо напряму використання бюджетних коштів та/або переліків об'єктів на виконання заходів програми, яка їх погоджує, за винятком включення таких напрямів і переліків до затверджених сесією обласної ради програм.

Напрями використання бюджетних коштів та/або переліки об'єктів затверджують голови обласної ради і обласної державної адміністрації за погодженням відповідних посадових осіб.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним вищевказаного рішення з таких мотивів.

Спірні правовідносини виникли з приводу здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень та відповідно регулюються Конституцією України, Європейською хартією місцевого самоврядування, ратифікованою Законом України № 452/97-ВР від 15.07.1997, Законом України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до ст. 143 Конституції України обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до п. 16 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях обласних рад вирішуються питання, зокрема щодо затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідного району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання.

Тобто затвердження обласних цільових програм є виключною прерогативою обласних рад.

Вимоги щодо затвердження виключно на пленарних засіданнях обласної ради напряму використання бюджетних коштів та/або переліків об'єктів на виконання заходів такої програми норми вказаного закону не містять.

Відповідно до Європейської хартії місцевого самоврядування місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення. Головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону.

Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Без шкоди для більш загальних законодавчих положень органи місцевого самоврядування повинні мати можливість визначати власні внутрішні адміністративні структури з урахуванням місцевих потреб і необхідності забезпечення ефективного управління.

Оскільки оскаржуваним пунктом Порядку регламентовано фактично здійснення заходів на реалізацію вже прийнятих сесією ради обласних (бюджетних) цільових програм і в їх межах погодження та затвердження напрямків виконання - використання бюджетних коштів, рада вправі була доручити це питання відповідній профільній комісії та головам обласної ради і обласної адміністрації.

Отже доводи апелянта про те, що Львівська обласна рада надала повноваження щодо затвердження програм соціально-економічного і культурного розвитку області та обласні бюджети не відповідають дійсності, адже ці програми приймаються і затверджуються саме радою, а профільній комісії доручено лише погодження напрямків їх реалізації.

Враховуючи викладене, Львівська обласна рада, приймаючи таке рішення, не порушила статті 143 Конституції України та статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 44 Закону №280/97-ВР передбачено, що районні, обласні ради делегують відповідним місцевим державним адміністраціям такі повноваження, а саме: підготовка і внесення на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно районів і областей, цільових програм з інших питань, а в місцях компактного проживання національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку, проектів рішень, інших матеріалів з питань, передбачених цією статтею; забезпечення виконання рішень ради.

Також, відповідно до ст. 72 Закону №280/97-ВР місцеві державні адміністрації є підзвітними відповідним районним, обласним радам у виконанні програм соціально-економічного і культурного розвитку, районних, обласних бюджетів, підзвітними і підконтрольними у частині повноважень, делегованих їм відповідними районними, обласними радами, а також у виконанні рішень рад з цих питань.

Відповідно до п. 18 ч. 6 ст. 55 Закону №280/97-ВР голова обласної ради вирішує інші питання, доручені йому радою.

Відтак надання повноважень щодо затвердження напрямків використання коштів на виконання прийнятих радою в установленому порядку програм голові обласної державної адміністрації, голові обласної ради не суперечить нормам Закону України «Про місцеве самоврядування».

Щодо повноважень постійних комісій ради, то відповідно до ст. 47 Закону №280/97-ВР постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином розгляд і погодження профільною постійною комісію пропозиції щодо напряму використання бюджетних коштів та/або переліків об'єктів на виконання заходів програми, за винятком включення таких напрямів і переліків до затверджених сесією обласної ради програм, прямо відповідають повноваженням щодо контролю за виконанням рішення ради.

Посилання позивача на порушення ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є безпідставним, адже цією нормою не регламентовано порядку прийняття органами місцевого самоврядування рішень щодо використання коштів в межах затверджених програм.

Затвердження напрямків використання коштів на фінансування відповідних програм, що прийняті обласною радою, є фактично реалізацією вже прийнятих радою рішень і жодних вимог щодо прийняття таких рішень саме на сесії ради закон не встановлює.

А тому рада вправі делегувати такі функції відповідним комісіям і посадовим особам.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у справі № 813/225/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 16 травня 2017 року.