Справа № 813/482/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року № 813/482/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача Кравчука А.І.,

представника відповідача Жеребецького Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина-Захід» до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

07 лютого 2017 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина-Захід» (надалі - ТзОВ «Галичина -Захід») до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - Стрийська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.01.2017 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 701 504,55 грн. з яких:

1)438 237,00 грн. занижені податкові зобов'язання, не включені до бази оподаткування ПДВ, а саме:

-занижені податкові зобов'язання, не включені до бази оподаткування ПДВ отримані кошти від ТОВ «Аделакс» за травень 2015 року - ПДВ в сумі 86 387,00 грн. (податкова накладна №64/2 від 14.05.2015 року);

-занижені податкові зобов'язання, не включені до бази оподаткування ПДВ отримані кошти від ТОВ «Смартфілд» за травень 2015р. - ПДВ в сумі 251 708,00 грн. (податкова накладна №103/2 від 21.05.2015 року та №121/2 від 25.05.2015 року);

-занижені податкові зобов'язання, не включені до бази оподаткування ПДВ отримані кошти від ТОВ «Равіторг» за листопад 2015 року - ПДВ в сумі 98 333,00 грн. та за грудень 2017 року - ПДВ в сумі 1 809,00 грн. (податкова накладна № 92/2 від 18.11.2015 року та №11/2 від 02.12.2015 року).

2)23 735,00 грн. - не нараховані та не включені до податкового зобов'язання декларації з ПДВ, списані (ліквідовані) основні засоби, які мали залишкову (балансову) вартість, а саме:

-за березень 2015 року на суму 133,82 грн. (669,08*20%);

-за квітень 2015 року на суму 1 073,20 грн. ( 5 365,88*20%);

-за червень 2015 року на суму 3 482,25 грн. (17 411,25*20%);

-за листопад 2015 року на суму 9 007,50 грн. (45 037,49*20%);

-за грудень 2015 року на суму 10 037,56 грн. (50 187,79*20%).

3)8 546,55 грн. - 5% штрафу за заниження податкового зобов'язання, в зв'язку з уточненням розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ та виправленням самостійно виявлених помилок, а саме в результаті отримання позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту ПДВ в сумі 170 931,00 грн., які ТзОВ «Галичина-Захід» сплатило на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства в т. ч.:

-за січень 2015 року - 713,00грн.;

-за лютий 2015 року -45 078,00 грн.;

-за квітень 2015 року - 85 067,00грн.;

-за травень 2015 року - 29 823,00 грн.;

-за липень 2015 року - 10 250,00 грн.

4)230 986,00 грн. - 50% штрафу від нарахованого податкового зобов'язання в сумі 461 972,00 грн., а саме:

-438 237,00 грн. занижені податкові зобов'язання, не включені до бази оподаткування ПДВ отримані кошти від ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд» та ТОВ «Равіторг»;

-23 735,00 грн. - не нараховані та не включені до податкового зобов'язання декларації з ПДВ, списані (ліквідовані) основні засоби, які мали залишкову (балансову) вартість.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що зміст та висновки акта перевірки і прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення не ґрунтуються на вимогах закону, порушують права та законні інтереси Товариства, а тому останнє підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.02.2017 року провадження у справі відкрито, хід її розгляду відображено в ухвалах суду, а в судовому засіданні 11 травня 2017 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На заперечення позовних вимог відповідачем було подано до суду заперечення на адміністративний позов та додаткові заперечення на адміністративний позов, в якому обгрунтовується законність оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засідання представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченнях на адміністративний позов та додаткових запереченнях, просив у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Галичина-Захід» зареєстроване у Стрийській районній державній адміністрації 29.09.1998 року за №1000168. Взято на податковий облік в Стрийській ОДПІ 20.10.1998 року за №118. Станом на день підписання акта перебуває на обліку в Стрийській ОДПІ. ТзОВ «Галичина-Захід» у період, що перевірявся було самостійним платником таких податків: податку на додану вартість; екологічного податку; податку з доходів фізичних осіб; орендної плати за земельні ділянки; фіксованого СГ податку; єдиного соціального внеску; військового збору; податку на нерухоме майно. У період, за який проводилася перевірка, відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 28.12.2005 року №18298481, виданого Стрийською ОДПІ, індивідуальний податковий номер платника ПДВ 18, було зареєстровано платником ПДВ з грудня 2005 року. У зв'язку з переходом на спеціальний режим оподаткування підприємством згідно з поданою заявою про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 10.08.2009 року анульовано свідоцтво платника ПДВ №18298481. На підставі заяви про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість ТзОВ «Галичина-Захід» видано свідоцтво про реєстрацію платника спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства за №100240515. Дата початку дії свідоцтва 01.09.2009 року.

Як підтверджується матеріалами справи, в період із 08.12.2016 року по 28.12.2016 року Стрийською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Галичина-Захід» код за з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Максел Торг», ТОВ «Програм Інвест», ТОВ «Реал Гарант», ТОВ «Аделакс», ТОВ «Філмар», ПП «Добрянка 2007», ПП «Лісосплав», ТОВ «ВЕНЗОР», ТОВ «Кейс Менеджмент», ТОВ «Фалком Сервіс», ТОВ «Ю Стрім», ТОВ «Альтмен» та іншими контрагентами і своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених законодавством податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з найманими особами за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт №20/14-00/30124457 від 05.01.2017 року, у якому було зафіксовано наступні порушення податкового законодавства, допущені ТзОВ «Галичина-Захід» у своїй діяльності:

1)п.187.8 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.9 ст.189 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет всього на загальну суму 25147,00 грн., в тому числі:

-березень 2015 року на суму ПДВ 134,00 грн.;

-квітень 2015 року на суму ПДВ 1073,00 грн.;

-травень 2015 року на суму ПДВ 308,00 грн.;

-червень 2015 року на суму ПДВ 3482,00 грн.;

-липень 2015 року на суму ПДВ 849,00 грн.;

-листопад 2015 року на суму ПДВ 9263,00 грн.;

-грудень 2015 року на суму ПДВ 10038,00 грн.

2)п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.192.1 ст.192, абз.4 п.198.2, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.10, п.201.12 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями) в результаті чого встановлено заниження суми ПДВ, яка у поточному звітному періоді підлягає нарахуванню та спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства всього на загальну суму 728769,00 грн. в т.ч. за:

-березень 2015 року на суму ПДВ 752,00 грн.;

-квітень 2015 року на суму ПДВ 491,00 грн.;

-травень 2015 року на суму ПДВ 338095,00 грн.;

-серпень 2015 року на суму ПДВ 144,00 грн.;

-листопад 2015 року на суму ПДВ 387478,00 грн.;

-грудень 2015 року на суму ПДВ 1809,00 грн.

3)п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України не нараховано та не сплачено до бюджету суму штрафу за самостійно виправлені помилки у розмірі трьох відсотків суми, що підлягають сплаті.

4)п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України та вимоги Наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року №897 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1415/27860 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств», із внесеними змінами, а саме: ненараховано в повному обсязі податкове зобов'язання з податку на прибуток під час утримання податку з доходу нерезидента і джерелом їх походження з України - фірми «Nordic Environment Finance Corporation» (Фінляндія», внаслідок чого ТзОВ «Галичина-Захід» занижено нараховану суму податку в рядку 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік на 45000,00 грн.

5)п31.1 ст.31, п.57.1 ст.57, пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого допущено порушення щодо своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, в сумі - 260185,10 грн. а саме:

-за вересень 2015 року - 232593,44 грн.;

-за січень 2014 року - 27591,66 грн.

Як випливає зі змісту акту №20/14-00/30124457 від 05.01.2017 року, контролюючий орган дійшов висновку, що ТзОВ «Галичина-Захід» у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року встановлено укладення договорів купівлі-продажу №15-048 від 14.05.2015 року між ТзОВ «Галичина-Захід» (Продавець) та ТОВ «Аделакс» (Покупець). На виконання даного договору ТзОВ «Галичина-Захід» оформлено (виписано) видаткову накладну від 14.05.2015 року №655. У зазначеній видатковій накладній в графі «Отримав(ла)» не вказано посаду, прізвище та ініціали особи, яка отримувала товар, відсутні довіреності на отримання товару, що не дає змоги ідентифікувати особу, яка отримала товар. До перевірки не було надано акту приймання-передачі товарів. Також, проведеним аналізом податкових накладних згідно АІС «Податковий блок» за період проведення взаєморозрахунків ТзОВ «Галичина-Захід» з ТОВ «Аделакс» встановлено розрив ланцюга поставки товарів, а саме: ТОВ «Аделакс» не відображено придбання у ТзОВ «Галичина-Захід» товарів. Згідно інформаційної бази «Податковий блок» на рівні ГУ ДФС України податкова декларація за травень 2015 року ТОВ «Аделакс» не була подана. Згідно даних інформаційних систем ГУ ДФС у Львівській області, перевіркою встановлено, що придбання та реалізація товарів для ТОВ «Аделакс» відповідає ознакам нереальності господарської операції.

У частині правовідносин із ТОВ «Смартфілд» відповідач вказує, що між ТзОВ «Галичина-Захід» (Продавець) та ТОВ «Смартфілд» (покупець) також було укладено договір купівлі-продажу від 25.05.2015 року №15-053. На виконання даного договору позивачем оформлено (виписано) видаткові накладні від 21.05.2015 року №689 та від 28.05.2016 року №732. Так, у зазначених видаткових накладних в графі «Отрима(ла)» не вказано посаду, прізвище та ініціали особи, яка отримала товар, відсутні довіреності на отримання товару, що не дає змоги ідентифікувати особу, яка отримувала товар. Окрім цього, до перевірки не надано актів приймання-передачі товарів. У представлених до перевірки документах не можливо визначити пункт (адресу) відвантаження продукції покупцю та її розвантаження. Згідно даних інформаційних систем ГУ ДФС у Львівській області, перевіркою встановлено, що придбання та реалізація товарів для ТОВ «Смартфілд» відповідає ознакам нереальності господарської операції, відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг, відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів, відсутність інформації про транспортування, відсутність інформації про власні та орендовані фонди, що необхідні для здійснення фінансово-господарської операції.

У частині правовідносин із ТОВ «Равіторг» відповідач вказує, що між ТзОВ «Галичина-Захід» (Продавець) та ТОВ «Равіторг» укладено договір поставки від 17.11.2015 року №15-113. На виконання даного договору позивачем оформлено (виписано) видаткові накладні від 21.11.2015 року №123, від 23.11.2015 року №124, від 26.11.2015 року №136, від 27.11.2015 року №134, від 02.12.2015 року №140. До перевірки не надано акту приймання-передачі товарів. Проведеним аналізом податкових накладних згідно даних інформаційної системи «Податковий блок» за період роботи проведення взаєморозрахунків ТзОВ «Галичина-Захід» з ТОВ «Равіторг» встановлено розрив ланцюга поставки товарів, а саме - ТОВ «Равіторг» не відображено придбання у ТзОВ «Галичина-Захід» товарів. Також, згідно даних інформаційної системи «Податковий блок», на рівні ГУ ДФС України, податкова декларація за листопад та грудень 2015 року ТОВ «Равіторг» не була подана. Відповідною перевіркою встановлено у ТОВ «Равіторг» відсутність можливості невиконання операцій з постання товарів та послуг наявним трудовим ресурсом, відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів, відсутність інформації про транспортування, відсутність інформації про власні або орендовані фонди.

Фактично між ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд», ТОВ «Равіторг» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з одержання (купівлі) від ТзОВ «Галичина-Захід» і первинні документи, складені всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пп.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, затвердженого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704.

У зв'язку з чим, на підставі акту №20/14-00/30124437 від 05.01.2017 року, Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2017 року, яким збільшено ТзОВ «Галичина-Захід» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1 139 422,00 грн., з яких за податковими зобов'язаннями 753916,00 грн., за штрафними санкціями 385506,00 грн.

Не погоджуючись із рішеннями суб'єкта владних повноважень, позивачем було заявлено означений позов, у якому ТзОВ «Галичина-Захід» стверджує про відсутність підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 19.01.2017 року в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 701 504,55 грн. та, відповідно, про його протиправність.

Вирішуючи даний спір, керуючись принципом змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд оцінює доводи й докази позивача, які ним подані на спростування висновків відповідача щодо нереальності й відсутності господарських операцій із ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд», ТОВ «Равіторг» та на підтвердження їх фактичного здійснення сторонами.

Так, позивачем, на підтвердження підставності здійснення господарських операцій із ТОВ «Равіторг» представлено договір поставки №15-113 від 17.11.2015 року. Відповідно до умов даного договору продавець ТзОВ «Галичина-Захід» зобов'язується передати у власність покупця ТОВ «Равіторг» сільськогосподарську продукцію у відповідності до специфікацій, які оформляються на кожну поставку товару у формі додатка до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплати його. Асортимент, кількість і вартість товару, що є предметом цього договору, визначається специфікаціями.

Доводячи реальність операцій із постачання товару за вказаним вище договором, позивачем представлено видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, зокрема: видаткові накладні №123 від 21.11.2015 року, №124 від 23.11.2015 року, №136 від 26.11.2015 року, №134 від 27.11.2015 року, №140 від 02.12.2015 року та товарно-транспорті накладні №1224 від 21.11.2015 року, №1225 від 21.11.2015 року, №1226 від 23.1.2015 року, №1270 від 26.11.2015 року, №1293 від 27.11.2015 року, №1294 від 02.12.2015 року згідно яких ТзОВ «Галичина-Захід» передала ТзОВ «Равіторг» кукурудзу в кількості 203,68 т.

Окрім цього, за результатами проведення даних операцій ТОВ «Равіторг» подав відповідні податкові декларації, які в свою чергу не були прийнятті, в зв'язку з тим, що були визнані складеними з порушенням. Проте, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.02.2017 року по справі №826/8018/16, за позовом ТОВ «Равіторг» до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, було визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ, щодо відмови у прийнятті податкової звітності також, суд зобов'язав поновити реєстрацію ТОВ «Равіторг» як платника ПДВ з 01.04.2015 року.

На підтвердження підставності здійснення господарських операцій із ТОВ «Аделакс» позивачем представлено договір купівлі-продажу №15-048 від 14.05.2015 року. Відповідно до умов даного договору продавець - ТзОВ «Галичина-Захід» зобов'язується передати у власність покупця - ТОВ «Аделакс», а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором. Зобов'язується прийняти й оплати живих свиней з відгодівлі, поросят. Повна назва, ціна одиниці виміру товару та інші відомості про товар, які є істотними для сторін, визначаються сторонами у накладних, оформлених продавцем, на видачу товару покупцю. Товар за цим договором поставляється на умовах EXW - Україна, Львіська область, Стрийський район, с.Кавсько, вул.Стрийська, 1, ТзОВ «Галичина-Захід» (ІНКОТЕРМС, Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів Міжнародної тргової палати. Редація 2010 року). До даного договору ТОВ «Аделакс» надало перелік відповідальних осіб, уповноважених приймати товарно-матеріальні цінності зі зразками підписів. Згідно даного переліку ТОВ «Аделакс» уповноважило ОСОБА_3 НОМЕР_1 на прийняття товарно-матеріальних цінностей від свого імені. Так, згідно видаткової накладної №655 від 14.05.2015 року та товарно-транспортної накладної №55 від 14.05.2015 року ТзОВ «Галичина-Захід» передало 11 360 кг поросят на дорощуванні, а прийняв їх водій/експедитор ОСОБА_3, який був уповноважений на це директором ТОВ «Аделакс». Окрім цього, згідно п.1.3 договору купівлі-продажу №15-048 від 14.05.2015 року пунктом відвантаження є - Україна, Львівська область, Стрийський район, с.Кавсько, вул.Стрийська, 1 (територія ТзОВ «Галичина-Захід»). В свою чергу згідно п.1.4 вказаного договору пунктом розвантаження є - Львівська область, с.Яструбичі. Аналогічна інформація в товарно-транспорті накладні №55 від 14.05.2015 року.

На підтвердження підставності здійснення господарських операцій із ТОВ «Смартфілд» позивачем представлено договір купівлі-продажу №15-053 від 25.05.2015 року. Відповідно до умов даного договору продавець ТзОВ «Галичина-Захід» зобов'язується передати у власність покупця - ТОВ «Смартфілд», а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити живих свиней з відгодівлі, поросят. Повна назва, ціна одиниці виміру товару та інші відомості про товар, які є істотними для сторін, визначаються сторонами у накладних, оформлених продавцем, на видачу товару покупцю. Товар за цим договором поставляється на умовах EXW - Україна, Львіська область, Стрийський район, с.Кавсько, вул.Стрийська, 1, ТзОВ «Галичина-Захід» (ІНКОТЕРМС, Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати. Редація 2010 року). підписантом даного договору, зі сторони ТОА «Смартфілд» є директор ОСОБА_4. Підпис проставлено в договорі купівлі-продажу №15-053 від 25.05.2015 року та у видатковій накладні №689 від 21.05.2015 року, №732 від 28.05.2015 року та у товарно-транспортні накладній №89 від 21.05.2015 року та №32 від 28.05.2015 року. Окрім цього, згідно п.1.3 вказаного договору пунктом відвантаження є - Україна, Львівська область, Стрийський район, с.Кавсько, вул.Стрийська, 1 (територія ТзОВ «Галичина-Захід»), в свою чергу згідно товарно-транспортних накладних №89 від 21.05.2015 року та №32 від 28.05.2015 року пунктом розвантаження є - Львівська область, с.Стенятин. Окрім цього, позивачем до матеріалів справи долучено податкові накладні із квитанціями про доставку документа №103/2 від 21.05.2015 року, №121/2 від 25.05.2015 року, №82/2 від 18.11.2015 року, №11/2 від 02.12.2015 року, №64/2 від 14.05.2015 року.

Розглянувши й дослідивши зазначені вище договори купівлі-продажу та договір поставки, які були укладені ТзОВ «Галичина-Захід» із ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд», ТОВ «Равіторг», суд приходить до висновку, що такі правочини є належним доказом досягнення їх учасниками домовленостей щодо здійснення, у відповідності до погоджених умов, певних господарських операцій, спрямованих на задоволення їх інтересів та на реалізацію господарської компетенції таких юридичних осіб.

Проаналізувавши ж надані позивачем первинні документи (видаткові накладні), а також товарно-транспортні накладні, суд відзначає, що вони відповідають домовленостям сторін (зафіксованим у договорах купівлі-продажу, договорі поставки) і за своїм змістом засвідчують факти передачі від постачальника до покупця товару. Тобто такі докази свідчать про здійснення конкретних господарських операцій між ТзОВ «Галичина-Захід» із ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд», ТОВ «Равіторг». При цьому, суд відзначає, що подані первинні документи також відповідають і вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які ставляться до підприємств у частині здійснення облікової політики, та містять необхідні для первинних документів дані в достатній мірі для ідентифікації господарських операцій, визначення їх змісту, вартості та інших істотних обставин їх здійснення.

Окрім того, обґрунтовуючи реальність спірних операцій позивачем було надано суду ряд інших підтверджуючих документів, які засвідчують наявність реального наміру виконувати господарські зобов'язання. Зокрема, позивачем долучено до матеріалів справи оборотно-сальдові відомості за травень 2015 року по рахунку 2131, за листопад 2015 року по рахунку 271, за грудень 2015 року по рахунку 271.

Що стосується порушення позивачем п.50.1 ст.50 Податкового Кодексу України, відповідальність за яке передбачена п. 120.2 ст. 120 даного Кодексу, суд зазначає наступне.

В акті перевірки №20/14-00/30124457 від 05.01.2017 року, відповідач встановив, що позивачем було подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року. Відповідно до уточнюючих розрахунків позивачем самостійно збільшено суму податкового зобов'язання за відповідні періоди у розмірі 55 328,00 грн. та зменшено суму податкового кредиту за відповідні періоди у розмірі 115 603,00 грн. з податку на додану вартість, які позивачем перераховано на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства, проте в порушення ст.50 Податкового Кодексу України, самостійно не нараховано штраф.

Відповідно до п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України згідно зі спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.50.1 ст.50 Податкового Кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Усі податкові декларації та уточнюючі розрахунки подані позивачем були прийняті відповідачем.

Абзацом 2 п.50.1 ст.50 Податкового Кодексу України, платник податків, який самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених п.50.2 цієї статті:

а)або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б)або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за додатковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Відповідно до п.120.2 ст.120 Податкового Кодексу України, невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами 3-5 п.50.1 ст.50 даного Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов'язання (недоплати).

Тобто, обов'язок платника податків нарахувати штраф виникає лише у випадку наявності заниження податкового зобов'язання, яке підлягає сплаті до відповідного бюджету. Водночас, позивач не сплачує до бюджету податок на додану вартість, а тому у ньому і не могло виникнути недоплати чи заниження такого податку.

Згідно пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

З огляду на те, що позивач, будучи суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, не сплачує податок на додану вартість до бюджету, що виключає можливість існування заниження податкового зобов'язання з ПДВ, в розумінні пп.50.1 ст.50 Податкового кодексу України. Оскільки нарахування зміни в декларації спричиняють лише наслідки для такого платника, так як змінюється сума грошових коштів на його ж рахунку, нарахування штрафу за даних обставин є протиправним.

Окрім цього, з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року за рішенням позивача здійснювалося списання (ліквідація) основних виробничих засобів.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації щодо операцій з основними засобами визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року №92, та розглядаються в Методичних рекомендаціях з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 року №561.

Згідно з Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 року №561, для визначення непридатності основних засобів до використання, можливості їх використання іншими підприємствами, організаціями та установами, неефективності або недоцільності їх поліпшення (ремонту, модернізації тощо) та оформлення відповідних первинних документів керівником підприємства створюється постійно діюча комісія.

Постійно діюча комісія:

-здійснює безпосередній огляд об'єкта, що підлягає списанню;

-встановлює причини невідповідності критеріям активу;

-визначає осіб, з вини яких відбулося передчасне вибуття основних засобів із експлуатації, вносить пропозиції щодо їх відповідальності;

-визначає можливість продажу (передачі) об'єкта іншим підприємствам, організаціям та установам або використання окремих вузлів, деталей, матеріалів, що можуть бути одержані при демонтажі, розбиранні (ліквідації) основних засобів, встановлює їх кількість і вартість;

-складає і підписує акти на списання основних засобів.

В актах на списання наводяться дані, що характеризують об'єкти основних засобів: рік виготовлення або будівництва об'єкта, дата його надходження на підприємство і початок експлуатації, первісна (переоцінена) вартість об'єкта, сума нарахованого зносу, передбачений і фактичний строк корисного використання, проведені ремонти, причини вибуття тощо.

У разі списання основних засобів, які вибувають в результаті аварії або стихійного лиха, до акта додається копія акту аварії і зазначаються обставини стихійного лиха.

Регістри аналітичного обліку основних засобів, що вибули, додаються до документів, якими оформлені факти вибуття основних засобів.

Складені комісією акти на списання основних засобів відображаються в бухгалтерському обліку після їх затвердження (погодження) посадовою особою (керівним органом), уповноваженою згідно законодавства (статуту підприємства) приймати рішення щодо розпорядження (відчуження, ліквідацій об'єктів основних засобів.

Пунктом 189.9 ст.189 Податкового кодексу України встановлено, якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма пункту 189.9 ст.189 Податкового кодексу України не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Як вбачається із матеріалів справи. на ТзОВ «Галичина-Захід» на підставі наказу №14/1 від 01.04.2015 року створено постійно діючу комісію зі списання товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, введення в експлуатацію (модернізації, реконструкції, ремонту) основних засобів, малоцінних матеріальних необоротних активів. МШП, нематеріальних активів.

Враховуючи те, що позивачем створено постійно діючу комісію зі списання основних засобів, а кожен факт списання таких засобів оформлено відповідним актом (відповідній акти долучені до матеріалів справи), та позивачем надано контролюючому органу відповідний документ про списання, то така ліквідація для цілей оподаткування не може розглядатися як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Вирішуючи даний спір, суд також акцентує на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, саме податковий орган, відповідно до принципу офіційності, повинен доводити в суді фіктивність, нереальність та безтоварність господарських операцій як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов'язань та правомірності прийняття свого рішення. У зв'язку з чим, тягар доведення існування обставин, які були підставою для позбавлення позивача податкових вигод і на яких базувалися оскаржувані рішення суб'єкта владних повноважень, покладено у даній справі на відповідача.

Такий підхід узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п.110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Розглянувши матеріали акта перевірки №20/14-00/30124457 від 05.01.2017 року, який був підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, та взявши до уваги доводи відповідача у даній справі, суд відзначає, що висновки податкового органу щодо порушення норм податкового законодавства зі сторони ТзОВ «Галичина-Захід» не підтверджені доказовою базою та ґрунтуються на міркуваннях контролюючого органу щодо нереальності операцій позивача (у частині відносин з ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд», ТОВ «Равіторг»).

Проте, такий підхід не може бути визнаний судом обґрунтованим і достатнім для висновку щодо порушення платником податків норм чинного законодавства України та, як наслідок, позбавлення його права на певні податкові вигоди.

У першу чергу суд відзначає, що в силу ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник. Відповідно, на платника податків не може автоматично покладатися відповідальність за можливі порушення, які були вчинені його контрагентами чи їх партнерами.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання, у випадку неправомірних дій іншого, визначено й у практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, у п.71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Саппорт Сентр» проти Болгарії», п.23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції.

А тому, допущені порушення податкового законодавства контрагентом позивача (постачальником або покупцем товарів, робіт чи послуг) тягнуть негативні наслідки саме для такої особи. Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків (позивача) з недобросовісними платниками податків (контрагентами позивача) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями таких осіб чи сприяння ухиленню ними від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для висновку про необґрунтованість податкової вигоди і в позивача.

У зв'язку з чим, висновки податкового органу про порушення податкового законодавства контрагентами позивача не можуть автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідків невиконання такими особами вимог закону. Лише у разі, якщо буде встановлено, що платник податку (позивач) знав про такі обставини і його дії були узгодженими з недобросовісними платниками податків, посилання на них буде обґрунтованим. Така позиція узгоджується з висновками Верхового Суду України, висловленими, зокрема, у постанові від 31.01.2011 року в справі №21-47а10, постанові від 11.12.2007 року у справі №21-1376во06.

Окрім цього, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.02.2017 року по справі №826/8018/16, за позовом ТОВ «Равіторг» до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, було визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ, щодо відмови у прийнятті податкової звітності також, суд зобов'язав поновити реєстрацію ТОВ «Равіторг» як платника ПДВ з 01.04.2015 року.

З огляду на вищенаведене вбачається, що господарські операції по поставці товарів ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд» та ТОВ «Равіторг» є реальними, оскільки:

-відбувався рух активів, що підтверджується первинними документами, та відбувалися відповідні зміни в складі активів сторін, що відображено у бухгалтерському обліку;

-сторони господарської операції були наділені спеціальною податковою правосуб'єктністю (сторони перебували на обліку як платники податку, були зареєстровані як платники ПДВ);

-наявний беззаперечний зв'язок між фактом реалізації поголів'я свиней і господарською діяльністю ТОВ «Галичина-Захід.

ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд» та ТОВ «Равіторг» є компаніями посередниками, але відповідно до чинного законодавства України посередницька діяльність не визнається автоматично транзитною чи штучною. Так, Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11 зауважив, що «відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».

Отже, господарські операції з придбання свиней компаніями ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд» та ТОВ «Равіторг у ТзОВ «Галичина-Захід» мають товарний характер, проведені без порушення норм ст.203, 215, 228, 655, 656, 662 Цивільного Кодексу України, не спрямовані на порушення публічного порядку.

Суд відзначає, що у відповідності до позиції, висловленої у рішенні Європейського суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Проте, наведені Стрийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між ТзОВ «Галичина-Захід» і ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд», ТОВ «Равіторг», які перевірялися відповідачем. При цьому, відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки та заперечення, та ним не було спростовано доводів позивача, а отже, він не виконав свого обов'язку по доказуванню правомірності своїх висновків та рішень.

У свою чергу, факт реального здійснення ТзОВ «Галичина-Захід» задокументованих господарських операцій підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, наданими позивачем суду на реалізацію принципу змагальності при вирішенні адміністративних спорів.

У зв'язку з чим, беручи до уваги всі докази в їх сукупності, суд не знаходить достатнього та належного підтвердження того, що господарські операції між ТзОВ «Галичина-Захід» і ТОВ «Аделакс», ТОВ «Смартфілд», ТОВ «Равіторг», які перевірялися відповідачем в межах позапланової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Галичина-Захід», здійсненої з 08.12.2016 року по 28.12.2016 року, були нереальними оскільки такі фактично не відбулися. Навпаки, зібрані докази по справі дозволяють дійти висновків про реальне здійснення таких господарських операцій.

Тож, з огляду на вказане вище, суд приходить до висновку, що позивач має право розраховувати на ті податкові вигоди, визначені чинним законодавством України, які пов'язані з реальним здійсненням господарської діяльності та її належним документуванням у контексті вимог податкового законодавства.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд вважає, що суб'єкт владних повноважень прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення не вповні дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв'язку з чим, податкове повідомлення-рішення від 19.01.2017 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 701 504,55 грн. слід визнати протиправним і скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 24, 69-72, 86, 87, 94, 128, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2017 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 701 504,55 грн.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина-Захід» () судові витрати по сплаті судового збору у сумі 10 522 (десят тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 57 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 травня 2017 року.