Справа № 815/5961/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5961/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2017 року - Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, УМВС України на Одеській залізниці в особі Ліквідаційної комісії України на Одеській залізниці про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, третя особа УМВС України на Одеській залізниці в особі Ліквідаційної комісії України на Одеській залізниці, за результатом розгляду якого позивач просить суд: зобов'язати КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації провести огляд, встановити ступінь втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 на момент встановлення другої групи інвалідності та видати довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що наказом УМВС України на Одеській залізниці № 119 від 28.11.2012 року ОСОБА_1 звільнено у запас збройних сил України.

18.12.2012 року в результаті огляду обласної МСЕК №1 ОСОБА_1 визнаний інвалідом третьої групи.

16 грудня 2013 року в результат огляду ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності в результаті захворювання пов'язаного з проходженням служби в ОВС.

В результаті повторного огляду 08.12.2015 року обставини наявності другої групі інвалідності підтверджені знов (довідка серії 10 ААВ №788961 від 08.12.2015 року видана МСЕК №1).

Після звільнення ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу у розмірі трирічного грошового забезпечення. Відомості з отримання коштів знаходяться у особистій справі.

02.09.2016 року до відповідача направлено запит з питанням надання довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом відповідача №321 від 06.09.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у встановлені ступеню втрати працездатності, повідомлено про таку можливість у разі вирішення цього питання судом.

Відомості стосовно втрати працездатності ОСОБА_1 у відсотках необхідні для отримання грошової допомоги у більшому розмірі, як то передбачено порядком.

На даний час, звернення ОСОБА_1 за сплатою одноразової грошової допомоги до органу де він проходив службу ні до чого не призвели.

Лист № 8/224 від 10.10.2016 року голови ліквідаційної комісії УМВС України на Одеській залізниці свідчить про необхідність отримання відомостей про втрату працездатності від відповідача у справі.

На думку представника позивача, відповідач протиправно відмовив позивачу у виданні довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

18.04.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

10.05.2017 року засобами електронного зв'язку від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача. 16.12.2016 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких відповідач з позовом не погоджується, оскільки, на думку представника відповідача позивач мав звернутися до установи з проханням переглянути/встановити ступінь втрати працездатності у зв'язку з встановленням підвищеної групи інвалідності після встановлення позивачу другої групи інвалідності вперше 16.12.2013 року. Проте позивач особисто ні у 2013, ні у 2014 та 2015,2016 роках до Установи не звертався. Також представник відповідача зазначив, що дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не розповсюджується на позивача.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, УМВС України на Одеській залізниці в особі Ліквідаційної комісії України на Одеській залізниці до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про день, час і місце судового розгляду сповіщався належним чином та своєчасно.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі ч.4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дослідивши матеріали справи з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, що видане 30.12.2015 року, вид пенсії: по інвалідності 2 грп. інвалід армії.

Згідно довідки № 964349 серії 10ААА за результатами огляду позивача від 18.12.2012 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина: проходження служби в ОВС.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого № 004177 серія ОА-1 від 26.12.2012 року, позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 40 відсотків.

Судом встановлено, що 16.12.2013 року позивачу встановлено другу групу інвалідності.

Згідно довідки № 788961 серії 10ААВ, за результатами повторного огляду позивача від 08.12.2015 року, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, причина: проходження служби в ОВС.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_2, позивач 12.06.1996 року прийнятий на службу до органів внутрішніх справ та звільнений з органів внутрішніх справ 30.11.2012 року на підставі Наказу УМВС від 28.11.2012 року № 119 о/с.

Судом встановлено, що на запит представника позивача відповідачем було надано відповідь від 06.09.2016 року № 321, згідно якої, відповідач зазначив, що: «ОСОБА_1, 1967 р. н., мешканець м. Одеса, пенсіонер - колишній військовослужбовець органів внутрішніх справ, 18.12.2012р. вперше був оглянутий Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 та визнаний інвалідом III групи, причина інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, терміном на 1 рік (до 01.01.2014р.).

Згідно з «Положенням про порядок , умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1.12.2009р. №1317, ступінь втрати працездатності у період проходження ними служби встановлюється одноразово для виплати одноразової грошової допомоги.

На підставі «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для «проходження служби у військовому резерві», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, «якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному резервісту після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням МСЕК вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата )водиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Тобто, якщо б гр. ОСОБА_1 звернувся до МСЕК у 2013 чи 2014 рр., а не пізніше, за законодавством можливо було б визначити ступінь втрати працездатності у разі підвищення групи інвалідності.».

Згідно положень п.1,5,6,7 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707, одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується, у тому числі, у разі: 2) установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

У разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

Для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Для виплати грошової допомоги обов'язково подається довідка від Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не проведену раніше виплату.

Працівник міліції, податкової міліції, у разі його загибелі (смерті) члени його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батьки та утриманці можуть пред'явити МВС та ДПА вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Згідно п.22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, повторний огляд інвалідів, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такого інваліда, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності або за рішенням суду.

Приписами п.п. 2.1,2.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України 05.06.2012 № 420, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлюється, виходячи з наслідків ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з урахуванням професійних здібностей, що є у потерпілого, клініко-функціональних можливостей і важливих професійних якостей, які дозволяють продовжувати виконання роботи за попередньою професією до нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання. Враховуються зниження кваліфікації, зменшення обсягу виконуваної роботи та важкість праці в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах від 5 до 100 відсотків.

При виникненні у потерпілого внаслідок професійного захворювання або трудового каліцтва тяжчого захворювання, що етіологічно з ними пов'язане або є їх ускладненням, що підтверджене формою № 088/о закладу охорони здоров'я про поступовий розвиток ускладнень, група інвалідності та відсотки втрати професійної працездатності підвищуються як за наслідком професійного захворювання або трудового каліцтва.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, суд прийшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач згідно норм законодавства має право звернутися до МВС протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання допомоги, оскільки вперше другу групу інвалідності позивачу встановлено 16.12.2013 року, позивач міг до 16.12.2016 року звертатися із вимогою до органів МВС про виплату допомоги у зв'язку із встановленням вищої групи інвалідності. Як вбачається із листа третьої особи від 10.10.2016 року, позивач звернувся до ЛК УМВС України на Одеській залізниці 22.09.2016 року, тобто з дотриманням трирічного строку.

Проте, третьою особою в листі повідомлено позивача, що для отримання такої допомоги необхідно надати довідку МСЕК щодо визначення ступеня втрати працездатності, що і стало підставою для звернення представника позивача до відповідача.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-12, 14, 71, 86, 122, 158-164, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, третя особа УМВС України на Одеській залізниці в особі Ліквідаційної комісії України на Одеській залізниці про зобов'язання вчинити певні дії.

Зобов'язати Комунальну установу «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації провести огляд, встановити ступінь втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 на момент встановлення другої групи інвалідності та видати довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо