Справа № 336/8856/15-а (2-а/336/16/2016)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2017 рокусправа № 336/8856/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року

у справі №336/8856/15-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними щодо відмови в призначенні пенсії за віком на загальних умовах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язання призначити пенсію за віком з 06 листопада 2015 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією урахуванням різниці, що була виплачена раніше.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року, прийнятою у відкритому судовому засіданні, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком на загальних умовах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 06 листопада 2015 року; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсії за віком з 06 листопада 2015 року відповідно частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії з урахуванням різниці, що була виплачена раніше.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 з травня 1996 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримувала пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, по Списку №1 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

06 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.11).

Із розпорядження №167690 від 09 листопада 2015 року вбачається, що відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосував показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні в сумі 1197,91 грн. за 2007 рік (а.с. 15).

Окрім того, управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя листом від 10 листопада 2015 року №218/В-1 надано відповідь, в якій зазначено, що оскільки позивачу вже призначено пенсію за віком довічно, та з 01 січня 2004 року переведено на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то переведення на один і той же вид пенсії чинним законодавством не передбачено (а.с. 12).

Вважаючи дії відповідача щодо застосування при призначенні йому пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік неправомірними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, по Списку №1 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за вказаним Законом, такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається підпунктом 3 пункту 2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" і Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У випадку із заявою ОСОБА_1 не відбулося призначення іншої пенсії за іншим законом.

Оскільки, положення частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на які посилається позивач, стосуються осіб, які вперше звернулися за призначенням пенсії за цим Законом, то суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачу раніше вже була призначена пенсія за віком.

З огляду на те, що позивач скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому неодноразово з 2004 року перераховувалася у визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсії за віком за його заявою від 06 листопада 2015 року у відповідності до статті 26, частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим