Справа № 547/423/17
Суддя: Харченко В. Ф.
Дата ухвалення: 2017-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/423/17
Провадження №2-а/547/16/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2017 року смт Семенівка Полтавська область

Суддя Семенівського районного суду Полтавської області В.Ф.Харченко, розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив визнати протиправним і скасувати викладене у листі МВС України № 15/2-266 від 31.01.2017 рішення щодо відмови у нарахуванні йому одноразової грошової допомоги; визнати протиправним і скасувати рішення УМВС України в Полтавській області, викладене у листі від 10.02.2017 № 4/1514 щодо відмови у нарахуванні йому одноразової грошової допомоги; зобов'язати МВС України призначити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з установленням інвалідності ІІ групи; зобов'язати УМВС України в Полтавській області виплати позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями УМВС України в Полтавській області різницю одноразової грошової допомоги в сумі 273600,00 грн одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності ІІ групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 1987 року розпочав службу у органах внутрішніх справ (ОВС), з якої звільнений 02.12.2002 через хворобу. 14.06.2016 йому вперше встановлено ІІ групу інвалідності починаючи з 14.06.2016, захворювання пов'язане з проходженням служби у ОВС із 70 % втратою професійної працездатності. У позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону України "Про міліцію". Ліквідаційна комісія УМВС в Полтавській області відмовила йому у призначенні та виплаті допомоги посилаючись на сплив 2-річного строку, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, а також на рішення МВС України від 31.01.2017 № 15/2-266. Вважав таке посилання незаконним, оскільки згідно п. 2 вказаної Постанови днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. 20.03.203 інвалідність не встановлювалася, визначено лише 25 % ступінь втрати працездатності.

Одноразова грошова допомога виплачується у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму на дату встановлення інвалідності, тому позивач повинен отримати 273600 грн (200 х 1378 - 2000). 2000 грн він отримав раніше від НАСК "Оранта".

Відповідач МВС України проти позову заперечував повністю, вважав, що вимоги не підлягають задоволенню, вказав таке.

Протягом 01.12.1987 - 02.12.2002 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, звільнений через хворобу. При первинному огляді МСЕК позивачу встановлено 25 % втрату працездатності, 20.03.2003 виплачено страхову суму. 14.06.2016 за результатами проходженням повторної МСЕК встановлено позивачеві ІІ групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відсоток втрати працездатності 25 %. Статтею 23 Закону України "Про міліцію" встановлено розміри та підстави виплати одноразової грошової допомоги внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850). Згідно п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Надані позивачем заяву та документи отримано з УМВС в Полтавській області Департаментом фінансово-облікової політики МВС України для затвердження та виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. 4 Порядку № 850 відмовлено у призначенні і виплаті допомоги, оскільки після первинного огляду МСЕК позивача у 2003 році пройшло більше двох років, що перевищує встановлений 2-річний термін. Позивач втратив право на нарахування та отримання допомоги.

Відповідач УМВС України в Полтавській області заперечував проти позову повністю з аналогічних підстав. Вказав, що виклав мотиви відмови у виплаті допомоги позивачеві у листі від 10.02.2017 № 4/1514.

Вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно повно та об'єктивно дослідивши всі докази, які є у справі, судом встановлено такі обставини із посиланням на такі докази.

Сторонами не заперечується та судом встановлено, що протягом 01.12.1987 - 02.12.2002 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с. 9).

При первинному огляді МСЕК 20.03.2002 позивачеві була виплачена страхова сума за ступінь втрати працездатності в розмірі 25 % (а.с. 24).

Свідоцтвом про хворобу Військово-лікарської комісії УМВС України в Полтавській області від 06.11.2002 встановлено низку захворювань позивача, які пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ; непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 11).

Наказом УМВС України в Полтавській області від 02.12.2002 № 105о/с позивач звільнений зі сліжби як капітан міліції через хворобу (а.с. 10).

Довідкою серія НОМЕР_1, акт огляду МСЕК № 639, від 14.06.2016 та випискою до акта огляду МСЕК до довідки серії АВ № 0192715 від 14.06.2016 встановлено 70 % втрату професійної працездатності позивача внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС; встановлено ІІ групу інвалідності до 01.07.2018 (а.с. 12, 13).

Позивач заявою від 26.09.2016 звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області за виплатою одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ІІ групи інвалідності від захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, надав низку документів, у т.ч. вказаних документів МСЕК від 14.06.2017 та документи, передбачені пунктом 7 Порядку № 850 (а.с. 39-46).

НАСК "Оранта" листом від 26.12.2016 повідомила, що позивачеві 20.03.2003 визначено МСЕК ступінь втрати працездатності в розмірі 25 %, виплачена страхова сума 2000 грн (а.с. 45).

Висновок ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у сумі 290000 грн 26.01.2017 не погоджено МВС України (а.с. 23, 46), листом від 31.01.2017 повернуто до ліквідаційній комісії з МВС України матеріали позивача без права призначення одноразової грошової допомоги (а.с. 47).

МВС України надіслав позивачеві вказаний висновок листом від 25.04.2017 також вказавши на закінчення передбаченого п. 4 Порядку № 850 2-річного строку з дати первинного огляду МСЕК (а.с. 24).

УМВС України в Полтавській області листом від 10.02.2017 № 4/1514 відмовило позивачеві у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2-х років, підстав для її сплати немає згідно Порядку № 850 (а.с. 14, 48).

Відповідно до абз. 3 п. 15 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 52 вказаного Закону постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (Порядок № 850).

Порядок № 850 опубліковано у газеті "Урядовий Кур'єр" від 31.10.2015 № 203, що є датою набрання ним чинності.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення частини першої статті 58 надано в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999. У п. 2 рішення вказано, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 вказано, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України). Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 8 Конституції України).

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Згідно пункту 1 Порядку № 850 останній визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідачі, відмовляючи у вчиненні дій щодо сплати позивачеві одноразової грошової допомоги та заперечуючи проти позову посилалися і посилаються на положення п. 4 Порядку № 850 - 4. Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми

Суд наголошує, що згаданий пункт 4 Порядку № 850 вказує на первинний та вторинний огляди особи, часовий розрив між якими перевищує два роки, як на можливу, на думку відповідачів, підставу для не набуття особою права на отримання одноразової допомоги.

Вказана позиція є невірною, оскільки п. 4 не вказує на підставу втрати права на виплату, а вказує на порядок урахування або не урахування раніше виплачених особі сум.

Первинний огляд позивача здійснено 20.03.2003, визначено ступінь втрати його працездатності в розмірі 25 % (а.с. 45), а повторний огляд із встановленням інвалідності - 14.06.2016 (а.с. 12, 13).

Відтак, з огляду на зазначені приписи ст. 8, 58, 129 Конституції України та вказані Конституційним Судом України зміст та ознаки понять "зворотня дія в часі", "до події, факту застосовується той нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце", "вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття нормативно-правовими актами чинності", "закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта." - суд робить висновок, що передбачений п. 4 Порядку дворічний строк не може застосовуватися до юридичних фактів, що виникли до набрання ним чинності - у цій справі первинний огляд здійснено 20.03.2003, а Постанова Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (Порядок № 850) набрала чинності пізніше -31.10.2015 (Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта).

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Суд зауважує, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

Відповідачами не доведено правомірність своїх дій щодо позивача.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (абз. 10 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Порядок № 850 регламентує діяльність органів МВС України, що здійснюються протягом чинності Порядку.

Так, згідно пункту 8 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За встановлених обставин суд робить висновок, що МВС України (ДФОП МВС України) протиправно 26.01.2017 відмовив у затвердженні висновку ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" складений на підставі матеріалів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з інвалідністю із призначенням йому одноразової грошової допомоги у розмірі 290000,00 грн. Відтак оскільки МВС України розглянув та прийняв протиправне рішення щодо позивача суд, не підміняючи орган, на який покладено вирішення згаданого питання, зобов'язує МВС України прийняти та направити до УМВС України у Полтавській області рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, а також "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, стосовно позивача.

Без вказаного рішення МВС України УМВС України в Полтавській області не може вчиняти дій щодо виплати грошової допомоги позивачеві. Відтак вимога про зобов'язання УМВС України в Полтавській області виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу є передчасною.

Керуючись ст.ст. 2, 158, 160-163, 1832, 184-186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задоволити позов частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства внутрішніх справ України (Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України) від 26.01.2017 у затвердженні висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію", складений на підставі матеріалів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з інвалідністю із призначенням йому одноразової грошової допомоги у розмірі 290000,00 грн.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти та направити до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, а також "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, стосовно ОСОБА_1, який народився 08.05.1965.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову у іншій частині.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Харківського апеляційного адміністративного суду через Семенівський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Ф.Харченко