Справа № 638/13250/16-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 р.Справа № 638/13250/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 638/13250/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив: визнати незаконними дії Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови від 16.02.2016 р. про призначення (продовження) позивачу виплат пенсії у зв'язку з втратою годувальника на період навчання з 01.12.2015 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до досягнення 23 років; зобов'язати відповідача призначити позивачу виплату пенсії по втраті годувальника на період з 01.12.2015 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова 17.03.2017 р. позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 р. по 14.02.2016 р. залишені без розгляду.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 638/13250/16-а позовні вимоги, в частині, що розглядалися судом, задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 638/13250/16-а та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей 21.03.2011 р. зроблено відповідний запис № 4017. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 21.03.2011 р. Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова 19.03.1999 р.

У зв'язку зі смертю батька, ОСОБА_1 була призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з ІНФОРМАЦІЯ_1, яка виплачувалась на період його навчання у вищому навчальному закладі, який він закінчив 30.06.2015 р. Виплата була припинена у зв'язку із закінченням навчання та отримання ступеню магістра.

Згідно довідки № 1054-0105-55 від 11.12.2015 р., ОСОБА_1 відповідно до наказу № 26 «А» від 01.12.2015 р. зарахований на навчання до НДІ ВПЗ імені акад. В.В. Сташиса НАПрН України до аспірантури, з відривом від виробництва на оплатній основі за спеціальністю 12.00.09 - кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність.

У зв'язку з цим, позивач 16.02.2016 р. звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова із заявою про подовження виплати йому пенсії у зв'язку з втратою годувальника, але листом від 16.02.2016 р. № 2183-02/26 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова відмовило у подовженні виплат позивачу пенсії у зв'язку з втратою годувальника як особі, яка навчається в аспірантурі, оскільки з наданої ОСОБА_1 довідки не вбачається, що він навчається в аспірантурі вищого навчального закладу, тому для подовження виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника підстав немає.

Не погодившись з відмовою відповідача у продовженні виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Науково-дослідний інститут вивчення проблем злочинності імені академіка В.В. Сташиса Національної академії правових наук України є науковою установою, яка повноважна здійснювати учбову діяльність на рівні підготовки наукових кадрів через систему аспірантури, а тому відмова відповідача у продовженні виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що єдиною підставою для відмови у позивачу у продовженні виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника слугував висновок відповідача про те, що у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачається право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника лише тим аспірантам, які навчаються у вищих навчальних закладах, а для осіб, які навчаються в аспірантурі у наукових установах таке право не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до абз. 2 п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, зокрема, дітям, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Перелік типів вищих навчальних закладів наведений у ст. 28 Закону України «Про вищу освіту» (далі - Закон № 1556-VII), відповідно до п. 2 якої академія, інститут - галузевий (профільний, технологічний, технічний, педагогічний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов'язану з наданням вищої освіти на першому і другому рівнях за однією чи кількома галузями знань, може здійснювати підготовку на третьому і вищому науковому рівнях вищої освіти за певними спеціальностями, проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Судовим розглядом встановлено, що у Науково-дослідним інститутом вивчення проблем злочинності імені академіка В.В. Сташиса Національної академії правових наук України (далі - НДІ ВПЗ ім. акад. В.В. Сташиса НАПрНУ) у 1999 році згідно із рішенням Атестаційної колегії Міністерства освіти України від 22.04.1999 р. була відкрита аспірантура, яка функціонує відповідно до Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою КМУ № 309 від 01.03.1999 р. (далі - Положення № 309).

Крім того, 10.12.2015 р. відповідно до умов Договору, укладеного між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого, в особі ректора академіка НАН України Тація В.Я., та НДІ ВПЗ ім. академіка В.В. Сташиса, між НДІ ВПЗ ім. академіка В.В.Сташиса НАПрН України, на базі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та НДІ ВПЗ ім. академіка В.В. Сташиса створено спільний Науково-освітній центр. Згідно умов Договору Центр є спільним науково-освітнім підрозділом без статусу юридичної особи і перебуває у подвійному підпорядкуванні Університету та НДІ ВПЗ. Основними завданнями Центру є підготовка фахівців на бакалаврському, магістерському, освітньо-науковому та науковому рівнях вищої освіти, здійснення післядипломної освіти шляхом спільної організації й надання освітніх послуг за узгодженою між Університетом та НДІ ВПЗ освітньо-науковою програмою та проведення наукових досліджень у галузі боротьби зі злочинністю та корупцією.

Також, 12.01.2016 р. між НДІ ВПЗ ім. академіка В.В. Сташиса та Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого було укладено договір про наукове співробітництво у галузі підготовки фахівців вищої освіти.

Відповідно до п. 1.12. Договору підготовка докторів філософії за освітньо-науковою програмою узгоджується між вищим навчальним закладом Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого і науковою установою НДІ ВПЗ ім. академіка В.В. Сташиса, здійснюється Університетом, а забезпечення проведення наукових досліджень згідно з індивідуальним планом наукової роботи здійснюється НДІ ВПЗ відповідно до п. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у вищих навчальних закладах (наукових установах) № 261 від 23.03.2016 р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону № 1556-VII, основними завданнями вищого навчального закладу є: для університетів, академій, інститутів - провадження наукової діяльності шляхом проведення наукових досліджень і забезпечення творчої діяльності учасників освітнього процесу, підготовки наукових кадрів вищої кваліфікації і використання отриманих результатів в освітньому процесі.

Діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів регламентована Положенням № 309, яке є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності, де абз. 2 п. 1 встановлено, що аспірантура і докторантура є формами підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів вищої кваліфікації. Аспірантура і докторантура відкривається при вищих навчальних закладах третього або четвертого рівнів акредитації і прирівняних до них закладах післядипломної освіти, у наукових установах, які мають висококваліфіковані науково-педагогічні та наукові кадри, сучасну науково-дослідну експериментальну та матеріальну базу.

Відповідно до п. 7 розд. Статуту НДІ ВПЗ ім. акад. В.В. Сташиса НАПрНУ, основними завданнями Iнституту є, зокрема: проведення фундаментальних досліджень та прикладних наукових розробок у галузі держави і права; надання наукових, науково-технічних, освітніх та інших послуг відповідно до законодавства; проведення наукових, науково-технічних та судових експертиз відповідно до чинного законодавства; підготовка наукових кадрів і підвищення їх кваліфікації та ін.

Відповідно до п. 2 ч. 7 Закону № 1556-VII структурними підрозділами вищого навчального закладу можуть бути наукові, навчально-наукові, науково-дослідні, науково-виробничі та проектні інститути, навчально-науково-виробничі центри (сектори, частини, комплекси тощо), дослідні станції, конструкторські бюро, відділи аспірантури і докторантури, навчально-виробничі комбінати, експериментальні підприємства, клінічні бази закладів медичної освіти, університетські клініки та лікарні, юридичні клініки, полігони, наукові парки, технопарки, оперні студії, навчальні театри, філармонії, інші підрозділи, що забезпечують практичну підготовку фахівців певних спеціальностей та/або проводять наукові дослідження.

З аналізу наведених вище норм права вбачається, що аспірантура є формою підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у вищих навчальних закладах певного рівня акредитації і науково-дослідних установах, де є кваліфіковане наукове керівництво і сучасна експериментальна база, а аспірант - є особою, яка навчається у вищому навчальному закладі, що свідчить про те, що навчання в аспірантурі передбачає навчання в одному із вищих навчальних закладів, на базі якого її створено і не може розглядатися окремо від цього закладу.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла до висновку, що цим критеріям на час звернення до Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Харкова відповідав статус позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 638/13250/16-а прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 638/13250/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 15.05.2017 р.