Справа № 810/841/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/841/17 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Публічного акціонерного товариства "ТЕХМАШРЕМОНТ" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій,-

У С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства "ТЕХМАШРЕМОНТ" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1), за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року в загальній сумі 65 715,96 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство "ТЕХМАШРЕМОНТ" є юридичною особою, як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області.

Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1), згідно з вимогами частини другої розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визначив розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій таким громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 за період з вересня 2016 по лютий 2017 року в загальній сумі 65 715,96 грн.

Оскільки, зазначена сума відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав, що гр. ОСОБА_5 працював на його підприємстві за професією, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1, тому визнав зобов'язання з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії цьому пенсіонеру в сумі 3267,06 грн. та надав докази сплати такої заборгованості добровільно до постановлення даного рішення. У зв'язку з цим позов у цій частині задоволенню не підлягає, оскільки на день вирішення справи у відповідача такий борг відсутній. Щодо вимог про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій решті пенсіонерів (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.), які включені Пенсійним фондом України до розрахунку, суд встановив, що усі вони працювали і здобули право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 на іншому підприємстві - Білоцерківському комбінаті шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), перейменованому у Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), яке у свою чергу перейменоване у Білоцерківське виробниче об'єднання "Білоцерківшина", перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Росава". Відповідач не є правонаступником вказаних підприємств, тому в нього відсутній обов'язок відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку пенсій вказаним пенсіонерам.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом другим Розділу XV Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1058-ІV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що із набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з 01 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 01 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Разом з цим, спір у даній справі фактично зводиться не до вирішення питання про обов'язок Товариства відшкодувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а до встановлення належного платника спірних витрат та з'ясування обставин наявності чи відсутності у Товариства (або підприємства, правонаступником якого є відповідач у справі) робочих місць зі шкідливими умовами праці, а також на яких саме підприємствах особи здобули пільговий стаж.

Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року (далі Інструкція № 21-1) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 6.2 Інструкції (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій, на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники (пункт 6.3 Інструкції).

Отже, обов'язок здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначеної на пільгових умовах особі, яка має стаж, що дає право на призначення цієї пенсій, належить або підприємству, на якому працювала така особа, або його правонаступнику.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Статуту ПАТ «Техмашремонт» дане підприємство створено 25 квітня 2011 року внаслідок перейменування Відкритого акціонерного товариства «Техмашремонт», яке є правонаступником «Білоцерківського орендного ремонтного підприємства».

Позивач відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1), згідно з вимогами частини другої розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визначив розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій таким громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 за період з вересня 2016 по лютий 2017 року в загальній сумі 65715,96 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що з усіх вище перелічених громадян лише гр. ОСОБА_5 працював на підприємстві ПАТ "Техмашремонт", розмір витрат на виплату і доставку пенсій цьому пенсіонеру становить 3 267,06 грн.

Відповідач перерахував на рахунок Пенсійного фонду України вказану суму, що підтверджується копіями банківських квитанцій про здійснення касових операцій від 28.12.2016 року № NOTZ333950 у сумі - 2178,04 грн., від 25.01.2017 року № NOAMX54994 у сумі - 544,51 грн. та від 22.02.2017 року № NOAMX34582 у сумі - 544,51 грн., наявних у матеріалах справи.

Щодо решти пенсіонерів, відповідач заперечував факт їх роботи на його підприємстві і стверджував, що вони здобули пільговий стаж і право на пільгову пенсію, працюючи на підприємстві, правонаступником якого є ВАТ "Росава".

Колегія суддів зазначає, що громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в різні часи у минулому працювали у цехах із шкідливими умовами праці на Білоцерківському комбінаті шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), перейменованому у Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів) на підставі наказу Главнефтехімпрому від 12.11.1976 року № 808, яке у свою чергу перейменоване у Білоцерківське виробниче об'єднання "Білоцерківшина" на підставі наказу Главнефтехімпрому УРСР № 313 від 31.12.1986 року, про що свідчать послідовні записи у трудових книжках цих працівників, які вчинені при прийнятті їх на роботу та у зв'язку із зміною умов праці.

Вказані обставини не заперечувались сторонами. Спір виник з приводу того, чи є ПАТ "Техмашремонт" правонаступником вказаних підприємств.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в усіх трудових книжках вказаних працівників міститься запис від 10.06.1993 "Орендне ремонтне підприємство перетворено у Акціонерне товариство "Техмашремонт", підстава - розпорядження (рішення) виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 10.06.1993 року № 1-3-149", вчинений відділом кадрів Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" між записами про прийняття певного працівника на роботу та його звільнення.

Згідно статуту ПАТ "Техмашремонт", Публічне акціонерне товариство "Техмашремонт" створено 25.04.2011 року (запис в ЄДР № 8001194) внаслідок перейменування Відкритого акціонерного товариства "Техмашремонт", є правонаступником Білоцерківського орендного ремонтного підприємства.

У свою чергу відкрите акціонерне товариство "Техмашремонт" зареєстроване Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради № 1-3-149 від 10.06.1993 року. Вказана юридична особа заснована згідно з рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 04.06.1993 № 1-АТ шляхом перетворення (приватизації) Білоцерківського орендного ремонтного підприємства, таким чином, є правонаступником Білоцерківського орендного ремонтного підприємства.

Білоцерківське орендне підприємство засноване на підставі рішення конференції трудового колективу виробничого об'єднання "Білоцерківшина" (протокол № 2 від 06.11.1990 року), зареєстроване рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів № 401 від 27.11.1990 року.

Згідно з даними статуту Білоцерківського орендного ремонтного підприємства та довідкою № 1194/ю/04-11 від 04.11.2010 року, виданою відділом державної реєстрації Білоцерківської міської ради Київської області, Білоцерківське орендне підприємство зареєстроване рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 27.11.1990 року№ 401, воно не є правонаступником прав та обов'язків будь-якої юридичної особи.

У той же час, Орендне ремонтне підприємство, запис про яке вчинено у трудових книжках пенсіонерів відділом кадрів Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина", утворено на підставі наказу генерального директора Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" № 699 від 25.05.1989 року "Про перехід ЦРП на роботу на умовах оренди" (із змінами, внесеними наказом № 714 від 31.05.1989 року) в якості структурної одиниці Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" в цілях запровадження госпрозрахунку, працює на умовах економічної самостійності, має окремий баланс та рахунок.

Наказом по Білоцерківському виробничому об'єднанню "Білоцерківшина" № 1032 від 24.08.1989 року затверджено статут Орендного ремонтного підприємства об'єднання, відповідно до якого Орендне ремонтне підприємство знаходиться у підпорядкуванні об'єднання і є його структурною одиницею.

Таким чином, запис у трудових книжках пенсіонерів від 10.06.1993 року "Орендне ремонтне підприємство перетворено у Акціонерне товариство "Техмашремонт", підстава - розпорядження (рішення) виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 10.06.1993 року № 1-3-149", юридичного значення не має, оскільки Білоцерківське виробниче об'єднання "Білоцерківшина" жодного відношення до Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" не має, записи про прийняття перелічених у розрахунках пенсіонерів на роботу в Білоцерківське орендне підприємство чи Відкрите акціонерне товариство "Техмашремонт" у трудових книжках відсутні.

Судом першої інстанції зазначено, що правонаступником Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" є Відкрите акціонерне товариство "Росава", утворене відповідно до рішення Фонду державного майна України № 76-АТ від 24.10.1996 року, зареєстроване виконавчим комітетом Білоцерківської міської Ради народних депутатів Київської області № 117 від 19.07.1999 року, що підтверджується копією статуту цієї юридичної особи.

Факти роботи перелічених у розрахунках пенсіонерів на підприємствах із шкідливими умовами праці, правонаступником яких є саме Відкрите акціонерне товариство "Росава", а не Публічне акціонерне товариство "Техмашремонт", встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а саме: постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 по справі № 810/655/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014; постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 по справі № 810/4667/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015, залишені без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 02.06.2015 № К/800/26047/14; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 по справі № 810/5375/13-а; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2014 по справі № 810/3856/14-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2014 по справі № 810/4834/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 по справі № 810/5838/14; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 по справі № 810/5929/13-а; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 по справі № 810/430/15, постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.08.2015 по справі 810/3135/15.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-ІV від 09.07.2003).

Коло осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, визначено статтею 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Пенсійне законодавство України встановлює обов'язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій для страхувальників, які мають або мали виробництва чи робочі місця із шкідливими умовами праці.

Отже, головною умовою для виникнення у працедавця (страхувальника) обов'язку здійснювати відшкодування Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку пенсій пенсіонерам, є факт роботи таких осіб на виробництві чи за професією із шкідливими умовами праці саме у такого страхувальника.

В силу положень статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як свідчать матеріали справи, у даному випадку, відповідач визнав, що гр. ОСОБА_5 працював на його підприємстві за професією, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1, тому визнав зобов'язання з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії цьому пенсіонеру в сумі 3267,06 грн. та надав докази сплати такої заборгованості добровільно до постановлення даного рішення. З цих мотивів, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у цій частині, оскільки на день вирішення справи у відповідача такий борг відсутній.

Щодо вимог про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій решті пенсіонерів, які включені Пенсійним фондом України до розрахунку, то як вбачається з матеріалів справи, усі вони працювали і здобули право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 на Білоцерківському комбінаті шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), перейменованому у Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), яке у свою чергу перейменоване у Білоцерківське виробниче об'єднання "Білоцерківшина", перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Росава". Відповідач не є правонаступником вказаних підприємств, що підтверджено судовими рішеннями, що набрали законної сили, тому в нього відсутній обов'язок відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку пенсій вказаним пенсіонерам.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Відповідно до ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 17 травня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.