Справа № 2-а-696/10/2102
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 р.Справа № 2-а-696/10/2102

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарі Руденко І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу начальника Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2010 року по справі за адміністративними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 до Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області про виплату щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року позивачі звернулись до суду з позовами до Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області про зобовязання нарахувати та виплатити невиплачене підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції до 28 грудня 2007 року.

В обґрунтування позовів зазначалося, що позивачі являються пенсіонерами та мають статус дитини війни. Відповідно до діючого законодавства дітям війни пенсія підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак зазначене підвищення до пенсії не нараховується та не виплачується позивачам в повному обсязі, що порушує гарантоване Конституцією України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни»право громадян, які мають статус дитини війни, на отримання соціальних гарантій.

Ухвалами Білозерського районного суду Херсонської області від 24 листопада 2010 року та від 06 грудня 2010 року адміністративні справи позивачів були обєднані в одне провадження.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2010 року позовні вимоги позивачів задоволено частково. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області здійснити нарахування та виплату позивачам надбавки, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.05.2010 року по 31.10.2010 року включно за рахунок коштів Державного бюджету України з урахуванням фактично сплачених сум за цей період. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, начальник Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Так, законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладено в новій редакції, згідно з якою дітям війни до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, на яке посилається суд першої інстанції, зміну редакції ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнано такою, що не відповідає Конституції України. Однак судом не враховано положення ст. 7 названого Закону, відповідно до яких фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Проте, законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»такі видатки не передбачено. Крім того, в апеляційній скарзі вказується, що чинним законодавством не визначено розміру мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися підвищення до пенсії дітям війни. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивачі є пенсіонерами, перебувають на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області та мають статус дитини війни згідно з посвідченнями.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивачів права на щомісячне підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Проте, з висновком суду про задоволення вимог позивачів з 01.05.2010 року по 31.10.2010 року погодитись не можна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

На підставі ст. 6 названого Закону (в редакції до 28 грудня 2007 року) дітям війни пенсія або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивачів є визначальним для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 року від 22 травня 2008 року, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що стосується виплати доплати «дітям війни»визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено вище, згідно наведеним нормам Закону, позивачі мають право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися підвищення до пенсії позивачам, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Будь-якими іншими діючими нормативно-правовими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку щодо не взяття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(в редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»і ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України, зазначеного Рішення Конституційного Суду України, а також строків звернення до суду, встановлених ч. 2 ст. 99 КАС України, позовні вимоги позивачів підлягали задоволенню з відповідних дат травня місяця 2010 року в залежності від дати звернення до суду за захистом порушеного права.

Безпідставними є і посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеного підвищення пенсії у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені статтею 46 Конституції України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Разом з цим, при вирішенні справи судом порушено норми процесуального права, а саме ч. 1 ст. 100 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Однак, судом першої інстанції постановою від 06 грудня 2010 року позивачам відмовлено у задоволенні позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по 01 травня 2010 року у звязку з пропуском строку звернення до суду, тоді як відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративні позови в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

На підставі наведених вище положень процесуального закону, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про часткове скасування постанови суду першої інстанції із залишенням в цій частині позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу начальника Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області задовольнити частково.

Постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2010 року в частині зобовязання відповідача провести нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007 року по 14 травня 2010 року, ОСОБА_2 за період з 09 липня 2007 року по 14 травня 2010 року, ОСОБА_3 за період з 09 липня 2007 року по 22 травня 2010 року, ОСОБА_4 за період з 09 липня 2007 року по 22 травня 2010 року, ОСОБА_5 за період з 09 липня 2007 року по 15 травня 2010 року, ОСОБА_6 за період з 09 липня 2007 року по 15 травня 2010 року, ОСОБА_7 за період з 09 липня 2007 року по 22 травня 2010 року, ОСОБА_8 за період з 09 липня 2007 року по 15 травня 2010 року, ОСОБА_9 за період з 09 липня 2007 року по 15 травня 2010 року, ОСОБА_10 за період з 09 липня 2007 року по 18 травня 2010 року, ОСОБА_11 за період з 09 липня 2007 року по 21 травня 2010 року, ОСОБА_12 Григорівни за період з 09 липня 2007 року по 21 травня 2010 року, ОСОБА_13 за період з 09 липня 2007 року по 21 травня 2010 року, ОСОБА_14 за період з 09 липня 2007 року по 21 травня 2010 року, ОСОБА_15 за період з 09 липня 2007 року по 24 травня 2010 року, ОСОБА_16 за період з 09 липня 2007 року по 24 травня 2010 року, ОСОБА_17 за період з 09 липня 2007 року по 24 травня 2010 року, ОСОБА_18 за період з 09 липня 2007 року по 28 травня 2010 року, ОСОБА_19 за період з 09 липня 2007 року по 28 травня 2010 року, ОСОБА_20 за період з 09 липня 2007 року по 28 травня 2010 року скасувати, а позовні вимоги позивачів у вказаній частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: