Справа № 159/4178/16-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4978/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2017 у справі за позовом ОСОБА_2 до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2М звернувся в суд з адміністративним позовом до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з вимогами про визнання протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно до пункту « б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон № 1788-XII) та частини 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) та зобовязання призначити йому спірну пенсію з 19.07.2016.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що для призначення пенсії на пільгових умовах ним були надані усі необхідні документи, за результатами розгляду яких відповідачем йому відмовлено з тих підстав, що ним не підтверджено наявності мінімально необхідного для призначення пенсії стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. Вважає, що підстав для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах у відповідача не було, а тому його відмова є незаконною та протиправною.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2017 адміністративний позов задоволено, так як суд прийшов до висновку, що у позивача наявний загальний та спеціальний трудовий стаж, що необхідний для призначення йому пенсії за Списком №2 згідно абзацу 1 пункту «б» ст.13 Закону № 1788-XII.

Не погоджуючись з прийнятим рішення суду першої інстанції, його оскаржив відповідач. Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням вимог ст.159 КАС України щодо законності та відповідності нормам матеріального та процесуального права, тому просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує аналогічними доводами, що і в запереченні на адміністративний позов, зазначаючи, що рішенням комісії ОСОБА_2 зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 періодів роботи з 24.01.1983 по 31.12.1991 - календарно, з 01.01.1992 по 31.12.1994, з 01.01.1997 по 10.11.2001 ( з урахуванням даних про результати проведення атестації робочих місць) за фактичною тривалістю та відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1995 по 31.12.1996 та з 11.11.2001 по 10.06.2004. В сукупності пільговий стаж позивача за Списком № 2, який підтверджений первинними документами, становить 12 років 5 місяць 4 дні. У звязку з відсутністю необхідного стажу вважає, що позивач не має права на призначення пенсії за віком за Списком №2 після досягнення віку 55 років згідно абзацу 1 пункту «б» ст. 13 Закону № 1788-XII та частини 2 розділу XV Закону № 1058-IV.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Судом апеляційного суду з врахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2016 року ОСОБА_2 досяг 55 річного віку та 19.07.2016 звернувся до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про призначенням пенсії за віком за Списком № 2 після досягнення віку 55 років згідно абзацу 1 пункту «б» ст. 13 Закону № 1788-XII та частини 2 розділу XV Закону № 1058-IV.

Рішенням №82/822 від 05.08.2016 комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій ОСОБА_2 зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 періодів роботи з 24.01.1983 по 31.12.1991- календарно, з 01.01.1992 по 31.12.1994, з 01.01.1997 по 10.11.2001 ( з урахуванням даних про результати проведення атестації робочих місць) за фактичною тривалістю та відмовлено позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1995 по 31.12.1996 та з 11.11.2001 по 10.06.2004 з підстав того, у позивача трудовий стаж у вказаний період належним чином не підтверджено.

Враховуючи рішення №82/822, відповідачем 23.08.2016 відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії у звязку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком № 2.

31.08.2016 позивач повторно звернувся за призначенням пенсії за віком за Списком № 2 після досягнення віку 55 років згідно абзацу 1 п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII» та ч. 2 розділу XV Закону № 1058-IV, на що 10.10.2016 рішенням відповідача № 78 відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком № 2.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що необхідний пільговий стаж позивача за період з 24.01.1983 по 10.06.2004 підтверджений документально, тому підлягає включенню до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах. Крім того судом зроблено висновок, що оскільки під час роботи позивача у період до 3 липня 1992 року атестація робочих місць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01.08.1992 №442 запроваджена ще не була, то відповідно і записів про таку атестацію у трудовій книжці позивача не повинно бути.

Проте, суд апеляційної інстанції частково не погоджується з такими висновками суду на підставі наступного.

Пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (надалі - Порядок), (п. 3) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, передбачалися газозварювальники та їх підручні, електрозварники та їх підручні.

Розділом XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №2 10, передбачалася посада "електрозварник".

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені електрозварники та газозварники.

З огляду на вищезазначене, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) в спірний період була передбачена у всіх Списках № 2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110, встановлено, що у графі 3 трудової книжки «Відомості про роботу» пишеться: «прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих Списках обов'язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Згідно копії трудової книжки позивач ОСОБА_2 з 24.01.1983 по 10.06.2004 позивач перебував у трудових відносинах із Люблинецьким заводом залізобетонних виробів виробничого обєднання «Ковельбудіндустрія» , яке перейменоване у виробниче обєднання «Ковельбудіндустрія» Волинського агробуду в звязку із злиттям, а надалі перейменовано у колективне підприємство «Ковельбудіндустрія», після чого перетворено на філію «Люблинецький силікатний завод» КП «Ковельбудіндустрія».

На підставі положень ч. 3 ст. 72 КАС України пільговий стаж позивача за Списком № 2, який становить 12 років 5 місяць 4 дні та визнається сторонами, суд апеляційної інстанції не вважає потреби у його доказуванні.

Відповідачем відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи позивача з 01.01.1995 по 31.12.1996 та з 11.11.2001 по 10.06.2004.

Як слідує із записів, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_2, 24.01.1983 позивач прийнятий на роботу електрогазозварювальником в силікатний цех силікатно-вапняного заводу по 4 розряду Люблинецького заводу залізобетонних виробів виробничого обєднання «Ковельбудіндустрія».

Із записів трудової книжки позивача № 10 та 11 від 31.03.1986 року та від 01.04.1986 відповідно вбачається, що у звязку із злиттям його було звільнено та переведено на роботу електрогазозварювальником силікатного цеху по пятому розряду в виробниче обєднання «Ковельбудіндустрія » Волинського агробуду.

Із записів трудової книжки позивача № 13 слідує, що виробниче обєднання з 17.06.1999 перейменовано на колективне підприємство «Ковельбудіндустрія».

Згідно запису № 14 від 01.09.1999 ОСОБА_2 переведено електрогазозварювальником в філію «Люблинецький силікатний завод» КП «Ковельбудіндустрія».

Згідно запису № 15 від 10.06.2004 у звязку із ліквідацією підприємства ОСОБА_2М звільнено із роботи електрогазозварювальником.

З трудової книжки вбачається, що позивач в період з 24.01.1983 по 10.06.2004 постійно працював електрогазозварювальником в силікатному цеху на одному і тому ж підприємстві.

Як видно з уточнюючої довідки про особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії № 625 від 29.07.2004, виданої арбітражним керуючим ліквідатором КП «Ковельбудіндустрія», ОСОБА_2 на умовах повного робочого дня (робота з 40-годинним робочим тижнем) з 24.01.1983 по 31.12.2001 працював електрогазозварювальником силікатно-вапняного заводу із виробництва силікатної цегли і його пільговий стаж за Списком №2 за вказаний період становить 18 років 11 місяців 7 днів. За результатами атестації робочих місць за умовами праці згідно наказу № 98 від 11.11.1996 робоче місце №20 електрогазозварника атестоване і дане право на підрахунок стажу для призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Із зазначених нормативних актів видно, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Порядок проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Положеннями Порядку проведення атестації робочих місць визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10.09.2013, 25.11.2014, 17.03.2015 (справи №№ 21-183а13,21-519а14, 51-585а14 відповідно) та від 12.04.2016 року (справа № 21-6501а15).

Отже, посилання суду першої інстанції, що під час роботи позивача у період до 03.07.1992 атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць запроваджена ще не була, то відповідно і записів про таку атестацію у трудовій книжці позивача не повинно бути, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

За матеріалами справи робоче місце позивача атестовано до 11.11.2001, з врахуванням чого колегія суддів апеляційного суду вважає підтвердженим документально пільговий трудовий стаж позивача до вказаної дати, який складає понад 18 років, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2 після досягнення віку 55 років згідно абзацу 1 пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку з наявністю у позивача документів, які підтверджуючих необхідний стаж роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до вимог пп.1 п.1 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, з огляду на приписи п. 4 ч. 4 ст. 105, п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України колегія суддів вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача, та прийняти рішення про задоволення вимог позивача, зобовязавши відповідача призначити позивачу пільгову пенсію з 02 червня 2016 року.

Статтею 202 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність таких обставин; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити частково.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2017 у справі № 159/4178/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно до пункту « б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Ковельське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком за Списком №2 у відповідності до пункту « б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 02 червня 2016 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_3
ОСОБА_5
Повний текст виготовлено 16.05.2017р.