Справа № 820/1447/17
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
11 травня 2017 р. № 820/1447/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Зінченка А.В.,
при секретарі Алавердян Е.А.
за участі сторін:
позивача ОСОБА_1
представника позивача Семенова С.О.
представник відповідача не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить суд: визнати протиправною відмову керівника військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язати керівника військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задовольнити рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби через сімейні обставини.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова відповідача є безпідставною та незаконною, оскільки існують всі законні підстави для його звільнення з військової служби через сімейні обставини.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання представника не направив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.
19 червня 2015 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 укладено контракт про проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до контракту встановлено, що контракт є строковим та укладений строком на три роки. Сторони не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту зобов`язуються укласти новий контракт або повідомити одна одну про небажання укладати контракт чи відмову в його укладенні.
Строк дії контракту на даний час не закінчився.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмову керівника військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.
В обґрунтування зазначеної вимоги позивач у позовній заяві зазначив, що неодноразово звертався до керівника військової частини НОМЕР_1 з проханням та відповідними рапортами про дострокове розірвання укладеного з ним контракту та дострокове звільнення зі Збройних Сил України через сімейні обставини, на підставі вимог підпункту «д» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку із сімейними обставинами.
Такими обставинами позивач зазначив наявність хворої паралізованої бабусі, котра перенесла декілька інсультів та не може самостійно пересуватись, є лежачою хворою, потребує стороннього догляду. Також позивач зазначив, що має маленьку дитину - сина ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та потребує постійного догляду за нею.
Проте, під час судового розгляду справи судом встановлено, що позивач взагалі не звертався до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про дострокове звільнення зі Збройних Сил України через сімейні обставини, про що також позивач особисто зазначив у судовому засіданні.
Позивач у судовому засіданні зазначив, що намагався звернутися з рапортом про дострокове звільнення до командира військової частини НОМЕР_2 , в якій він перебуває на службі з 04.07.2016, але, як зазначив позивач, зазначений рапорт не був прийнятий від нього.
Проте, суд зазначає, що належних доказів звернення з рапортом про звільнення позивачем до суду не надано, а судом під час судового розгляду справи не встановлено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмову керівника військової частини НОМЕР_1 є безпідставними та підлягають залишенню без задоволення.
Щодо позовних вимог про зобов`язання керівника військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задовольнити рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби через сімейні обставини, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 12 ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до абз. 6 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Абзацом 5 статті 1 цього ж Закону визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
З набранням чинності Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, а саме з 14 квітня 2014 року розпочалось проведення антитерористичної операції на Сході України.
Крім того, згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та набрання законної сили Законів України №1126-УІІ від 17.03.2014р., яким затверджено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014р. №303/2014, №1240- VII від 06.05.2014р., яким затверджено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 року №454/2014, №1595-УІІ від 22 липня 2014 року, яким затверджено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року №607, №113-УІІІ від 15.01.2015р., яким затверджено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15, з 18 березня 2014 року в Україні наступив особливий період, який триває і по цей час.
Суд вважає за необхідним вказати, що Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження військової служби.
Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 23 цього Закону, у разі настання особливого періоду, для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абз. 2 ч. 3 цієї статті та ч. 8 ст. 26 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону, під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці зокрема з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини: а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання; ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини: виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері); утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом І чи II групи; необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років; наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років; д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань; е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків; є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України; ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону; з) які досягай граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.
Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті.
Згідно підпункту 2 п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду військовослужбовці Збройних Сил України звільненню не підлягають та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу". Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення у відставку військовослужбовців, визнаних за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та в запас за підставами, що відповідають підставам звільнення, визначеним частиною восьмою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Як вже встановлено судом, позивач підставою для звільнення зазначив п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: наявність хворої паралізованої бабусі, котра перенесла декілька інсультів та не може самостійно пересуватись, є лежачою хворою, потребує стороннього догляду. Також позивач зазначив, що має маленьку дитину - сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та потребує постійного догляду за нею.
Суд зазначає, що законом чітко визначені підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії особливого періоду.
Так, п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці зокрема з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини: ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років; наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Проте позивачем відповідного медичного висновку медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії про необхідність постійного стороннього догляду до суду не надано, а відтак суд приходить до висновку, що підстави для звільнення позивача з військової служби під час дії особливого періоду відсутні.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За наведених обставин та правових норм, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, а отже підлягають залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.
Постанова у повному обсязі виготовлена 12 травня 2017 року.

Суддя А.В. Зінченко