Справа № 826/19243/16
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Лісник Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради про відшкодування коштів на виплату компенсації, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 березня 2017 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради про відшкодування коштів на виплату компенсації - задоволено.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі: регіональної філії «Південно-Західна залізниця», компенсацію нарахованого та виплаченого середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, за 2014-2015 роки у сумі 1 288 125,57 грн. (один мільйон двісті вісімдесят вісім тисяч сто двадцять п'ять гривень 57 копійок).

Присуджено з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 20 699,88 грн. (двадцять тисяч шістсот дев'яносто дев'ять гривень 88 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі: регіональної філії «Південно-Західна залізниця» та громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40 укладено трудові договори.

Протягом 2014-2015 років позивачем отримано повідомлення про призов вищезазначених працівників на військову службу під час мобілізації на підставі Указів Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», від 14 січня 2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», та на строкову військову службу згідно із Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу».

В грудні 2015 року та в січні 2016 року позивачем відповідно до Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв'язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв'язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №105 (далі - Порядок №105) подавались до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради звіти про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації.

30 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача з листом з проханням протягом місяця виплатити заборгованість у сумі 1 288 125,57 грн.

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради листом від 06 червня 2016 року № 952 повідомило позивача про те, що причиною не перерахування зазначених коштів позивачу є відсутність в Державному бюджеті України фінансування бюджетної програми «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період».

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» призов військовозобов'язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 1 19 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п'ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п'ятою статті 61 Закону України «Про освіту».

Частиною 1 статті 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Частиною 2 статті 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Як встановлено ч.ч.3, 4, 5 статті 119 Кодексу законів про працю України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв'язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв'язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію ч.3 статті 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію».

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105 затверджено Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №105), яким визначено механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період».

Пунктом 2 Порядку № 105 визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім міст Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення.

Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.

Аналіз наведених положень закону дає підстави вважати, що за громадянами України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня року №303 «Про часткову мобілізацію», згідно із Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII, зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, суми виплати якого компенсується із бюджету відповідно до Порядку №105 в межах наявних ресурсів на зазначені цілі.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2016 року по справі № К/800/745/16.

Гарантії для працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період визначено чинними нормами законодавства, які не були визнані неконституційними. Крім того, зміст Порядку №105 не дає підстав для висновку, що компенсації підлягають виключно витрати на виплату середнього заробітку, які здійснені в певний період.

Щодо посилань апелянта на відсутність бюджетних асигнувань для таких виплат, колегія суддів зазначає наступне.

Європейський Суд у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення Суду). У зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати та пільги з бюджету і які є діючими, та Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік, де положення останнього, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон.

При цьому, суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 «Бурдов проти Росії»).

Таким чином, враховуючи, що за підприємствами, установами та організаціями, працівники яких призвані на військову службу, закріплене право на відшкодування виплаченого середнього заробітку таким працівникам за рахунок коштів державного бюджету, - відсутність відповідних бюджетних асигнувань не позбавляє наявного у позивача права на відшкодування понесених витрат.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв твердження відповідача щодо порушення позивачем терміну подання звітів, оскільки, як встановлено судом, деякі звіти були подані саме 15 числа місяця (що не вважається пропущенням терміну), а постановою КМУ № 105 не передбачена відповідальність за несвоєчасне подання звітів.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, а також те, що доказів погашення заборгованості перед позивачем щодо виплати компенсації за нарахований та виплачений середній заробіток працівникам, призваним на військову службу, відповідачем на час розгляду справи не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у її виплаті та, як наслідок, наявність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 06 березня 2017 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.