Справа № 2-а-39/11/1516
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-39/11/1516

Категорія: 5.5Головуючий в 1 інстанції: Драгомерецька К.П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Єщенко О.В., Кравця О.О.,

при секретарі Коваленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський верстаторемонтний завод "Південремверстат" до виконавчого комітету Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області, Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області, Комунального підприємства "Котовське міжміське бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсними рішень виконавчого комітету Борщівської сільської ради, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Котовський верстаторемонтний завод "Південремверстат" звернулося до суду із позовом до Виконавчого комітету Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області, Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області, Комунального підприємства "Котовське міжміське бюро технічної інвентаризації" про:

- визнання недійсними рішень виконавчого комітету Борщівської сільської ради №72-ХХІУ від 29 липня 2003 року та №24 від 17 березня 2004 року;

- визнання недійсним свідоцтва про право власності серії САА №754776;

- скасування реєстраційного запису у реєстровій книзі №1 про реєстрацію свідоцтва про право власності серії САА №754776;

- зобовязання Борщівську сільську раду, виконавчий комітет Борщівської сільської ради видати позивачу свідоцтво про право власності на залізничну підїзну колію при станції Борщі;

- зобовязання КП "Котовське міжміське бюро технічної інвентаризації" провести реєстрацію цього свідоцтва про право власності.

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2011 року адміністративний позов ТОВ "Котовський верстаторемонтний завод "Південремверстат" задоволено частково.

Визнано недійсними рішення Виконавчого комітету Борщівської сільської ради №72-ХХІУ від 29 липня 2003 року "Про прийняття до комунальної власності сільської ради об'єктів соціальної сфери з земельними ділянками" та рішення виконавчого комітету Борщівської сільської ради №24 від 17 березня 2004 року "Про оформлення права власності" та скасовано ці рішення. Скасовано свідоцтво на нерухоме майно, серії САА №754776, видане Борщівською сільською радою Котовського району Одеської області від 21 червня 2004 року. Зобов'язано КП "Котовське міжміське бюро технічної інвентаризації" скасувати державну реєстрацію нерухомого майна залізничних під'їзних колій при ст. Борщі Одеської залізниці, здійсненого на підставі Свідоцтва на нерухоме майно, серії САА №754776, виданого Борщівською сільською радою Котовського району Одеської області під 21 червня 2004 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Борщівська сільська рада Котовського району Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права та просить скасувати постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2011 року, та прийняти нову постанову суду, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши виступ представника апелянта в підтримку апеляційної скарги, виступи представників позивача, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судами 1-ї та 2-ї інстанцій встановлені наступні обставини справи.

Так, спірне рішення №72-ХХІУ від 29 липня 2003 року було прийнято виконкомом Борщівської сільради у зв'язку з передачею Товариством "Південремверстат" до комунальної власності сільської ради житлового фонду, об'єктів соціальної сфери та інженерних споруд.

Підставою для прийняття даного спірного рішення був лист директора ТОВ «Південремверстат»вих.№892 від 26 липня 2000 року (а.с.80), направлений на імя Борщівського сільського голови, на виконання вказівок Мінекономіки і Мінфіну України від 12 липня 1999 року (вих.№23-33/983 і №14-301/1206).

Згідно зазначеного рішення, до комунальної власності було прийнято 12 об'єктів з земельними ділянками, в тому числі котельню, очисні споруди з каналізаційною насосною станцією, мазутопровід, мазутосховище, а також і спірну залізничну під'їзну колію, яка є невідємною частиною котельні з мазутосховищем.

В подальшому, після підписання 03 березня 2003 року акту прийому-передачі вказаних обєктів (а.с.84), Борщівською сільською радою було прийнято ще одне рішення №24 від 17 березня 2004 року про оформлення права власності сільради на ці обєкти, в т.ч. і на спірну залізничну під'їзну колію.

Далі, на підставі даного рішення №24 від 17 березня 2004 року, виконкомом Борщівської сільської ради 21.06.2004р. було видано спірне свідоцтво про право власності Територіальної громади сіл Борщівської сільради на ці обєкти - серії САА №754776 (а.с.12).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд 1-ї інстанції необґрунтовано виходив з того, що спірні рішення сільради є протиправними та порушують права і інтереси позивача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, не погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 4-1 Закону України "Про передачу обєктів права державної та комунальної власності" (в редакції чинній на момент передачі майна), ініціатива щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Рішення щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад. Пропозиції щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, - також з трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від числа працівників підприємства (ч.3 ст. 4-1).

Відповідно до ч.4 ст.7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", об'єкти соціальної інфраструктури передаються разом з майном підприємств, що обслуговували ці об'єкти, у тому числі основними фондами, ремонтно-будівельними базами, майстернями, транспортними засобами, прибиральною технікою, в частині, що визначається комісією з питань передачі об'єктів, яка здійснює передачу.

При цьому, разом з житловим фондом передаються вбудовані і прибудовані приміщення, зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання та водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, обладнання тощо).

Відповідно до ч.6 ст.7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, т.б. в даному конкретному випадку, фактично ще з 03 березня 2003 року.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм вчаться, що об'єкти соціальної інфраструктури передаються разом з майном підприємств, що обслуговували ці об'єкти, в тій частині, яка була визначена комісією з питань передачі об'єктів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Додатку №342 від 15 вересня 2005 року до наказу Міністерства промислової політики України №342 від 15 вересня 2005 року «Про передачу у комунальну власність обєктів соціальної сфери», позивач у комунальну власність Борщівської сільської ради зобовязаний був передати весь свій житловий фонд та обєкти соцкультпобуту, які в процесі корпоратизації не були включені до статутного фонду і знаходилися на балансі підприємства, а саме: 16-ти квартирний житловий будинок по вул.Новоселів,1 в с.Борщі, 24-х квартирний житловий будинок по вул.Жовтневої Революції,9 в с.Борщі, 24-х квартирний житловий будинок по вул.8 Березня в с. Борщі, 24-х кв. житловий будинок по вул.Польова,3 в с.Борщі, 24-х кв. житловий будинок по вул.Польова,5, 40-ка кв. житловий будинок по вул. Польова,1а в с.Борщі, котельну з мазутосховищем, очисні споруди з насосноканалізаційною станцією, дві артезіанські свердловини з банями Рожновського, автомобіль-самоскид ЗІЛ-ММЗ-555, автомобіль-фургон ТА-3760 (а.с.9).

Згідно листа Міністерства промислової політики України від 11 листопада 2003 року вих.№01/4-2-1508, до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 26 грудня 1994 року із статутного фонду ТОВ "Котовський верстаторемонтний завод "Південремверстат" вилучено:

- Державний житловий фонд;

- продуктову машину марки ТА-3760, шасі ГАЗ-53А №790331, фургон, двигун №190517, 1983 р.в.;

- пожежну машину АЦ-30, шасі ГАЗ-53А №0577280, двигун №2292068, 1981 р.в.;

- дорогу від прохідної станції підприємства до Автогенного заводу;

- каналізаційні очисні споруди в комплексі (мережа електропостачання очисних споруд, підїзна дорога, очисні споруди…);

- заводську котельню в комплексі (котельня з обладнанням і мазутосховищем, резервуар) (а.с.93).

Відповідно до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 26 грудня 1994 року, затвердженого Міністерством машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України, до Переліку майна, яке знаходилося на балансі підприємства на момент корпоратизації станом на 01 грудня 1994 року підїзна колія окремо дійсно не значилась.

Рішенням Борщівської сільської ради від 02 квітня 2003 року «Про затвердження актів прийому житлового фонду ТОВ "Південремверстат"" були затверджені акти приймання-передачі відомчого житлового фонду та інженерних споруд (а.с. 83).

Згідно акту прийняття-передачі відомчого житлового фонду від 03 березня 2003 року, ТОВ "Південремверстат" передає в комунальну власність Борщівської сільської ради котельні з мазутосховищем. При цьому, з технічної документації та інших численних матеріалів справи вбачається, що спірний "залізничний підїзд" не є самостійним обєктом нерухомості, а є невідємною складовою функціонування котельні та входить до всього цілісного комплексу каналізаційно-очисних споруд.

Тобто, на підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що із передачею вказаних інженерних споруд та котельні, на законних підставах у комунальну власність сільради був переданий і спірний залізничний підїзд, що призначений для обслуговування котельні та є невід'ємною складовою такої передачі, що, в свою чергу, помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Окрім того, даний факт правомірної передачі спірної залізничної колії (підїзду) у комунальну власність сільради також підтверджується і довідкою Котовського обєднаного контрольно-ревізійного відділу від 16 листопада 2009 року (а.с.94,127), який, в свою чергу, провів перевірку дотримання вимог Закону України "Про передачу обєктів права державної та комунальної власності" відповідно до вказівки Котовського міжрайонного прокурора.

Також слід зазначити, що прокуратурою Одеської області теж була проведена перевірка по заяві представника позивача ОСОБА_1 (а.с.6), але також ніяких порушень діючого на той час законодавства при прийнятті Борщівською сільською радою оскаржуваних рішень (які вже давно реалізовані та виконані) встановлено не було.

При цьому, колегія суддів при ухваленні рішення по даній апеляційній скарзі, також вважає за необхідне прийняти до уваги і той факт, що передача оспорюваного майна (обєктів) здійснювалася виключно з ініціативи позивача - ТОВ "Котовський верстаторемонтний завод "Південремверстат" та Міністерства промислової політики України, а також і те, що це майно, як обєкт соціальної інфраструктури, до цього часу фактично залишилося у державній (комунальній) власності та з 2004р. позивачем не експлуатується, а здається сільрадою в оренду ЗАТ "Трансагропром".

Одночасно, при прийнятті остаточного рішення по даній справі про відмову у задоволенні позовних вимог по суті, колегія суддів, приймаючи до уваги приписи ст.ст.99,100,102,185 діючого на той час КАС України, ще також вважає за необхідне зазначити, що позивач до того ж, в даному конкретному випадку, пропустив і встановлений діючим на момент звернення законом строк для оскарження вищезазначених рішень (дій) сільради, який, в свою чергу, був йому необґрунтовано поновлений ухвалою суду від 03 грудня 2009 року (а.с.44), що, в свою чергу, є самостійною підставою для відмови у позові.

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, що в даному випадку, позивачем належним чином зроблено не було.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах позовних вимог та апеляційної скарги, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні усіх його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області задовольнити, постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Котовський верстаторемонтний завод "Південремверстат" відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Єщенко О.В.

ОСОБА_2