Справа № 804/2735/17
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 р. Справа № 804/2735/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
27 квітня 2017 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач) з вимогами про визнання не чинними повністю та скасування податкового повідомлення-рішення № 491/1/13-1 від 30.12.2016 р. на суму 587,08 грн.; податкового повідомлення-рішення № 491/2/13-1 від 30.12.2016р. на суму 1 038,95 грн.; податкового повідомлення-рішення № 491/3/13-1 від 30.12.2016 р. на суму 591,70 грн.
Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначив наступне. З 01.01.2015 р. обєктом оподаткування стала крім житлової, ще не житлова нерухомість.Податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, немає у переліку загальнодержавних податків та зборів. Цей податок є місцевим податком, який не може бути визначений рішенням Верховної ради України. Встановлення місцевих податків є компетенцією місцевих рад. Таким чином, місцеві ради мають обовязково встановити вказаний податок своїм рішенням, яке необхідно оприлюднити до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених податків та зборів або змін. В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Бюджетний період починається 1 січня кожного року і закінчується31 грудня цього ж року. Тобто, 2015 рік це плановий період, а 2016 рік бюджетний період. Нові податки практично не можуть бути визнані обовязковими до сплати принаймні в 2015 р., адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 р. рішення про встановлення таких податків і зборів. Відповідне рішення Дніпропетровської міської ради № 7/60 було прийнято 28.01.2015 р. Зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Враховуючи зазначене, податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції уЖовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 491/1/13-1 від 30.12.2016 р., № 491/2/13-1 від 30.12.2016 р., № 491/3/13-1 від 30.12.2016 р. суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Представниквідповідача в судовезасідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до листа Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 21.03.2017 р. № 127/10/04-63-13-01-29 згідно баз даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізична особа ОСОБА_2 має у власності наступні обєкти нежитлової нерухомості: вул. Чкалова, 38 (загальна площа 48,5 кв.м) (Шевченківський район); вул. Чкалова, 38 (загальна площа 25,3кв.м) (Шевченківський район); вул. Чкалова, 38 (загальна площа 22,6 кв.м) (Шевченківський район); вул. К. Лібкнехта, 9 (загальна площа 152,5 кв.м) (Шевченківський район); вул. К. Лібкнехта, 9 (загальна площа 18,1 кв.м) (Шевченківський район); вул. Курсантська, 1 (загальна площа 388,0 кв.м 1/2) (Самарський район) (а.с. 17).
30.12.2016 р. Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № 491/1/13-1 від 30.12.2016 р. на суму 587,08 грн.; податкове повідомлення-рішення № 491/2/13-1 від 30.12.2016 р. на суму 1 038,95 грн.; податкове повідомлення-рішення № 491/3/13-1 від 30.12.2016 р. на суму 591,70 грн. (а.с. 11-13).
10.03.2017 р. ОСОБА_2звернувся до Державної податкової інспекції у Соборномурайоні м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з листом про повідомлення номерів податкових повідомлень-рішень, надання розрахунків (а.с. 16).
Листом від 21.03.2017 р. № 127/10/04-63-13-01-29 податковий орган надав відповідь платнику (а.с. 17-19).
1 січня 2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 р. №71-VIII, яким викладено в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України та внесено зміни до обєкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно до пп. 266.3.1., 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу Україниставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничнихрозмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Згідно до пп. 10.1.1 п. 10.1, п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (який входить до структури податку на майно) належить до системи місцевих податків.
Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельно їділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортнихзасобів, туристичногозбору.
Згідно до пп. 12.3.4, пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановимперіодом.
У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада обєднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 р. №71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування:у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Рішенням Дніпропетровської міської ради VI скликання від 28.01.2015 р. №7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» було, зокрема, встановлено об'єкт оподаткування, платників податків податку, податковий період та інші обов'язкові елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно зі ст.ст. 46-49, 266 ПК України.

Відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно до п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 є власником обєктів нежитлової нерухомості: вул. Чкалова, 38 (загальна площа 48,5 кв.м) (Шевченківський район); вул. Чкалова, 38 (загальна площа 25,3кв.м) (Шевченківський район); вул. Чкалова, 38 (загальна площа 22,6 кв.м) (Шевченківський район); вул. К. Лібкнехта, 9 (загальна площа 152,5 кв.м) (Шевченківський район); вул. К. Лібкнехта, 9 (загальна площа 18,1 кв.м) (Шевченківський район); вул. Курсантська, 1 (загальна площа 388,0 кв.м 1/2) (Самарський район) та що вказана нерухомість є обєктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до положень ст. 266 Податкового кодексу України.

Доводи позивача стосовно неможливості в 2015 р. нарахування та утримання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ст.ст. 8, 10 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком.

Положеннями пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншомуразінормивідповіднихрішеньзастосовуються не раніше початку бюджетного періоду, щонастає за плановимперіодом.

Однак, пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада обєднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

При вирішенні питання про співвідношення норм в правовому регулюванні місцевих податків, які є обов'язковими згідно з Податковим кодексом України, норма пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України є спеціальною. У зв'язку з цим податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як обов'язковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм ст. 266 Податкового кодексу України, починаючи з 01 січня 2015 р.,з урахуванням змін до обєкта оподаткування, чинних з 01.01.2015 р., безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому п.п. 12.3.4 п. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України.

Крім того, прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 р. №71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якомубудутьдіятинові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можутьзмінюватися протягом бюджетного року.

Згідно із п. 4.4 ст.4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених КонституцієюУкраїни та законами України.

Таким чином, оскільки установлення і скасування податків та зборів є виключною компетенцією зазначених державних органів та органів місцевого самоврядування, то визначений принцип стабільності стосується діяльності саме цих органів.

При цьому, Податковий кодекс України не містить положень, які б зобовязували контролюючи органи утримуватися від визначення податкових зобовязань або звільняли б платників податків від сплати податків, у разі прийняття повноважним органом рішення про зміни будь-яких елементів податків пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду.

В даній справі предметом спору є правомірність рішення податкової служби щодо визначення податкових зобовязань, а не законність прийняття Верховною Радою України правового акту, яким змінено обєкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім цього, при визначенні співвідношення норми-принципу, якою за своєю правовою сутністю є норма пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, та норм ст. 266 Податкового кодексу України, які регулюють відносини у сфері сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, слід виходити з того, що норма-принцип є загальною нормою, тоді як норми ст. 266 Податкового кодексу України є спеціальними нормами, які підлягають застосуванню при наданні юридичної оцінки обставинам у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у податкової служби правових підстав для визначення податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2015 р. з урахуванням змін, внесених до обєкта оподаткування, та про обовязок платників податку щодо сплати цього виду податку у порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області № 491/1/13-1 від 30.12.2016 р. на суму 587,08 грн.; податкове повідомлення-рішення № 491/2/13-1 від 30.12.2016 р. на суму 1 038,95 грн.; податкове повідомлення-рішення № 491/3/13-1 від 30.12.2016 р. на суму 591,70 грн. відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_2 не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72,86, 94,158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 15.05.2017 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_3