Справа № 810/1059/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про самовідвід судді

15 травня 2017 року 810/1059/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., при секретарі судового засідання Васковець М. С., за участю позивача та представника відповідача, розглянувши у попередньому судовому засіданні заву про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства доходів і зборів України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року залишено позовну заяву без руху, через її невідповідність вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачу встановлений строк для усунення недоліків до 31 березня 2017 року. В подальшому ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 позивачу було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 14 квітня 2017 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року в даній адміністративній справі відкрито провадження та призначено попереднє судове засіданні на 15 травня 2017 року. Крім того, з метою вірного встановлення територіальної підсудності розгляду даної справи судом витребувано - довідку про реєстрацію місця проживання (форми 1) - ОСОБА_1; - довідку що підтверджує місце його перебування, передбачену вимогами ч.4 ст. 6 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII; - довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; - договір оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1; - згоду власника житлового приміщення на проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Суддею Лиска І.Г. 15.05.2017 до судового розгляду адміністративної справи по суті подано заяву про самовідвід.

Заява мотивована тим, що 15 травня 2017 року у попередньому судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 вказав нову адресу місця проживання: АДРЕСА_2 та подав заяву про відвід судді. В обґрунтування заяви зазначив, що у нього виникли сумніви у неупередженості судді Лиска І.Г., оскільки суддею Лиска І.Г. 14.02.2017 з грубим порушенням норм процесуального права було винесено не законну ухвалу про повернення позовної заяви в аналогічній справі № 810/451/17. Позивач зазначив, що незаконність даної ухвали встановлено ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017. На думку позивача, дії судді щодо винесення вказаної ухвали від 14.02.2017 мають ознаки незаконної відмови у доступі до правосуддя. Не зважаючи на поінформованість про незаконність постановленої суддею Лиска І.Г. 14.02.2017 ухвали в аналогічній справі № 810/451/17 та про правову позицію Вищого адміністративного суду України щодо вирішення питання альтернативної територіальної підсудності адміністративних справ, позивачами в яких є особи із зареєстрованим місцем проживання на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим, суддя Лиска І.Г. в ухвалі від 20.04.2017 про відкриття провадження у даній справі знов зобов'язав позивача надати документи, які на думку позивача не мають значення для правильного визначення альтернативної територіальної підсудності даної справи. Також позивач не виключає, що в умовах великої кількості справ на розгляді, що в умовах сьогодення є характерним для всієї судової системи, дії судді, спрямовані на незаконну відмову у доступі до правосуддя були зумовлені прагненням зменшити особисте навантаження. Стверджує, що незалежно від причин, що спонукали суддю Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г. до вчинення вказаних вище дій очевидною є схильність судді до усвідомленого порушення вимог процесуального законодавства, що дає підстави для обґрунтованих сумнівів щодо його здібності здійснювати справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд адміністративної справи № 810/1059/17. Тобто позивач фактично висловлював недовіру особисто судді Лиска І.Г., ставить під сумнів його неупередженість.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться:

1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у пункті 4 частині 1 статті 27 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу. Заявляти самовідвід після цього дозволяється лише у разі, якщо про підставу самовідводу стало відомо після початку судового розгляду.

Суд зазначає, що висловлювання позивачем недовіри свідчать про наявність у позивача сумнівів у неупередженості судді Лиска І.Г.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі також ЄСПЛ) є обов'язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Враховуючи виключно сумнів позивача в об'єктивному розгляді справи під головуванням судді Лиска І.Г., суд вважає, що з метою уникнення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об'єктивності та інших підстав передбачених статтею 27 КАС України, для здійснення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду даної адміністративної справи, для забезпечення усунення сумнівів у сторін, у тому числі і позивача, щодо порушення процесу та неупередженості в розгляді адміністративної справи, з метою відновлення довіри позивача до судочинства, заява про самовідвід судді Лиска І.Г. підлягає задоволенню.

Крім того, суд зауважує та не заперечується позивачем в заяві про відвід судді, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з аналогічним позовом та в Київському окружному адміністративному суді перебувала справа між тими ж сторонами, про той же предмет, з тих же підстав, а одночасне звернення до суду з декількома тотожними позовними заяви є недобросовісним використанням права на суд, що має на меті недотримання принципу об'єктивного і неупередженого розподілу справ між суддями.

Відповідно до частини 1 статті 32 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 29, 31, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву про самовідвід судді Лиска І.Г. в адміністративній справі №810/1059/17, - задовольнити.

2. Передати справу №810/1059/17 для визначення в установленому порядку головуючого по справі до канцелярії суду, згідно з вимогами статті 32 та 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Лиска І.Г.