Справа № 804/2464/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 р. Справа № 804/2464/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка» до до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування наказу та визнання дій неправомірними, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в якому просить:
- визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.04.2017 року № 1963;
- визнати неправомірними дії працівників Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо виходу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укрспецналадка».
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем з посиланням на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України прийнято рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка», оформлене наказом від 06.04.2017 року № 1963 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Інжител» за період березень червень 2014 року та ТОВ «БК Гранд Білдінг» за період лютий березень 2014 року. Між тим, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська вже було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача по взаємовідносинам з ТОВ «Гранд Білдінг» за березень 2014 року, що підтверджується ОСОБА_3 № 5129/22-01/31573282 від 22.07.2014 року, у звязку із чим, перевірка на підставі наказу № 1963 від 06.04.2017 року була призначена у порушення вимог підпункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України. Крім того, вважають, що посадовими особами були порушені вимоги Податкового кодексу України щодо процедури проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Вважаючи прийнятий наказ неправомірним та дії посадових осіб контролюючого органу щодо виходу для проведення перевірки неправомірними, позивач звернувся до суду з позовом про захист порушених прав.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов із підстав, викладених у ньому.
Відповідач подав до суду заперечення проти позову, які залучені до матеріалів справи (а.с. 36-38), та згідно яких суб'єкт владних повноважень (відповідач) діяв по відношенню до позивача на підставі та у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України, а тому проведення перевірки призначено правомірно.
Представник відповідача підтримав доводи, викладені у запереченнях, та просив залишити позов без задоволення.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.
На підставі направлення № 7643 від 07.04.2017 року (а.с. 48), виданого Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, з метою вручення копії наказу від 06.04.2017 року № 1963 та проведення перевірки головний державний ревізор-інспектор контролюючого органу прибув за юридичною адресою підприємства, проте до проведення перевірки позивачем його допущено не було, про що складено акт від 10.04.2017 року № 3776/04-36-14-02-07/31579282.
У звязку з відмовою посадової особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка» отримати акт від 10.04.2017 року № 3776/04-36-14-02-07/31579282 та надати письмові пояснення щодо причин не допуску до перевірки відповідачем було складено акт від 10.04.2017 року № 3777/04-36-14-02-08/31579282.
Листом від 10.04.2017 року № 6575/10/04-36-14-02-19 контролюючий орган засобами поштового звязку направив позивачу акт про недопущення до перевірки.
Отримавши 12.04.2017 року поштою акт від 10.04.2017 року № 3776/04-36-14-02-07/31573282, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за такої обставини: якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Отже, обов'язковою умовою для проведення документальної позапланової перевірки є направлення письмового запиту.
Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Згідно пункту 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що письмовий запит контролюючого органу повинен містити вказівку як на юридичні підстави його надіслання, тобто норми закону, згідно яких податковий орган має право на отримання запитуваної податкової інформації, так і на фактичні підстави для направлення відповідного запиту певні обставини, що обумовили необхідність реалізації контролюючим органом відповідних владних повноважень.
Суд вважає за необхідне відмітити, що право податкового органу направити запит кореспондується з обовязком платника надати інформацію на такий запит.
За результатами аналізу податкової інформації та показників, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих позивачем за відповідні періоди, даних Єдиного реєстру податкових накладних, відповідачем було виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України при здійсненні господарських операцій з вищевказаними підприємствами.
Листом №16/03 від 16.03.2017 року ТОВ «Укрспецналадка» повідомив ГУ ДФС у Дніпропетровській області про неможливість надання документів, вказаних у запиті у звязку з виходом 15 березня 2017 року співробітниками відповідача на планову перевірку відповідно до наказу №1290 від 01.12.2016 року.
Досліджуючи запит від 23.02.2017 року вих.№2956/10/04-36-14-06, який направлявся позивачу, суд встановив, що у запиті відповідача зазначено фактичні та правові підстави надіслання запиту, опис інформації, види та типи конкретних документів, які витребовувались, період, за який слід надати документи, а також попереджено про строки подання вказаних документів та про наслідки їх неподання, що у сукупності свідчить про формування та надіслання запиту відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Таким чином, матеріалами справи підтвердився факт ненадання позивачем первинних документів на обов'язковий письмовий запит податкового органу, що у відповідності до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, є підставою для призначення документальної позапланової перевірки.
При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача з приводу того, що відповідачем всупереч вимогам пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України прийнято рішення про проведення перевірки щодо питань, які вже були охоплені під час попередньої перевірки платника податків.
Суд зазначає, що у відповідності до абзацу другого пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків. Тобто, наведена норма забороняє проводити перевірки з питань, які були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, тобто наявна заборона приймати податкові повідомлення-рішення, в яких включається сума грошового зобов'язання, що слугуватиме обов'язком для платника податків виконати вказане рішення, що може призвести до подвійного оподаткування. В іншому випадку сам по собі наказ на проведення на перевірку та акт перевірки не породжує наслідків для платника податків.
Таким чином, в ході перевірки, призначеної наказом № 1963 від 06.04.2017, повинні були зясовуватись питання, які не охоплювались під час перевірки, проведеної в період з 18.07.2014 року по 22.07.2014 року на підставі наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 1046/22-01 від 18.07.2014 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», у звязку із чим твердження позивача про порушення відповідачем норм пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, є безпідставними.
Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, що передували прийняттю оскаржуваного рішення, з огляду на положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України суд доходить до висновку про наявність підстав для прийняття спірного рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, передбачених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Стосовно позовних вимог про визнання неправомірними дій працівників Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо виходу для проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка», суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Представник відповідача підтвердив, а представник позивача не спростував, що контролюючим органом було дотримано вимоги пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.
Отже, відповідач мав право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, проте у звязку з не допуском посадової особи контролюючого органу до проведення перевірки, призначеної спірним наказом, про що складений ОСОБА_3 про недопущення до перевірки від 10.04.2017 року (а.с. 13), відповідач не здійснював та не проводив таку перевірку позивача.
Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування наказу та визнання дій неправомірними відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 17 травня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1