Справа № 804/7487/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2017 р. м. Київ К/800/11685/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Олексієнка М.М.,

Стародуба О.П.,

секретаря судового засідання Музички Н.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представників відповідача - Сидоренка Р.В., Камінського О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної компенсації,

за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в подальшому уточненим, про: поновлення на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області Національного банку України за умови відсутності вакантних посад в Управлінні; стягнення з Національного банку України в Дніпропетровській області на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8133 грн 25 коп. (з послідуючим коректуванням на дату винесення рішення суду); стягнення з Національного банку України моральної компенсації у розмірі 100 (ста) окладів державного службовця відповідно до посадового окладу, який позивач отримувала на момент звільнення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, прийнято нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Поновлено ОСОБА_2 на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області з 20 квітня 2015 року. Стягнуто з Управління Національного банку України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20 квітня 2015 року по 4 квітня 2016 року в розмірі 70717 грн 24 коп. та моральну компенсацію в розмірі 6000 грн, всього 76717 грн 24 коп.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що 15 січня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №14, відповідно до пункту 10 якої, керівників територіальних управлінь зобов'язано видати наказ про скорочення штату та чисельності працівників територіальних управлінь Національного банку України і попередити їх про звільнення.

Новою структурою управління передбачено наявність в ній лише шістьох відділів, а саме: відділ організації бухгалтерського обліку, відділ банківської безпеки, відділ готівкового обігу і касових операцій, відділ діловодства, відділ перевезення цінностей та організації інкасації та відділ господарського забезпечення.

Відповідно до нової структури Управління Національного банку України в Дніпропетровській області наявність відділів банківського нагляду (відділ в якому працювала позивач), валютного контролю та ліцензування, економічної роботи та грошово-кредитних відносин не передбачено.

Штатним розписом Управління НБУ в Дніпропетровській області на 2015 рік станом на 15 січня 2015 року затверджено граничну чисельність працівників Управління НБУ в Дніпропетровській області - 212 осіб.

12 лютого 2015 року Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області позивача попереджено про вивільнення за п.1 ст.40 КЗпП України без пропонування переведення на іншу вакантну посаду.

20 квітня 2015 року ОСОБА_2, відповідно до наказу Управління Національного банку України в Дніпропетровській області № 282-п від 17 квітня 2015 року, звільнена з посади провідного економіста сектора інспекційних перевірок відділу банківського нагляду згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем правомірно звільнено позивача, оскільки на момент попередження позивача про звільнення так само як і під час звільнення в Управлінні були відсутні вакантні посади, які позивач могла б обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а підрозділ в якому працювала позивач було ліквідовано повністю.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції встановив, що після реорганізації Управління НБУ в Дніпропетровській області його чисельність фактично збільшилась на 33 посади і це підтверджується штатним розписом Управління НБУ в Дніпропетровській області на 2015 рік станом на 1 серпня 2015 року, яким затверджено граничну чисельність працівників Управління НБУ в Дніпропетровській області - 245 осіб. Разом з цим, відповідачем в порушення норм трудового законодавства позивачу під час звільнення не були запропоновані всі наявні вакантні посади.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що прийшовши до висновку про те, що кількість посад у штатному розписі Управління НБУ в Дніпропетровській області збільшилась на 33 одиниці, суд апеляційної інстанції не врахував, що вказаний штатний розпис було затверджено станом на 1 серпня 2015 року, у той час як позивача звільнено 20 квітня 2015 року.

Крім того, у касаційній скарзі, відповідач посилається на те, що штатний розпис на 2015 рік, яким затверджено граничну чисельність працівників Управління 245 осіб, містить також 34 скорочені посади та був наданий представником відповідача в суд першої інстанції для дослідження самого факту скорочення.

Колегія суддів зазначає, що перевірити факт скорочення посад можливо лише шляхом порівняння штатного розпису Управління, що був чинний до прийняття Правлінням Національного банку України постанови №14 від 15 січня 2015 року "Про удосконалення структури та затвердження граничної чисельності працівників територіальних управлінь Національного банку України" та штатного розпису, прийнятого на виконання вказаної постанови який був чинний на момент звільнення позивача.

В своїх рішеннях суди попередніх інстанцій не досліджували наведених обставин, які мають важливе значення для правильного вирішення даної справи по суті.

Також, відповідно до абзацу першого пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Вирішуючи спір та перевіряючи законність підстави звільнення позивача, зазначеної у наказі Управління Національного банку України в Дніпропетровській області № 282-п від 17 квітня 2015, суд першої інстанції не надав оцінку тій обставині, що вказаний наказ позивачем не оскаржувався, а суд апеляційної інстанції, поновлюючи ОСОБА_2 на посаді, не врахував, що наказ про її звільнення є чинний.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, то в силу частини четвертої статті 227 цього Кодексу прийняті ними рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Національного банку України задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді М.М. Олексієнко

О.П.Стародуб