Справа № 335/12233/16-а(2-а/335/449/2016)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2017 рокусправа № 335/12233/16-а(2-а/335/449/2016)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2016 року у справі № 335/12233/16-а (2-а/335/449/2016) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського патрульної поліції роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Солодовник Олени Миколаївни, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Поліцейського патрульної поліції роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Солодовник О.М. (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 159752 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., провадження закрити.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що при розгляді справи відповідачем не надано жодних доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Апелянт вказував, що ним не порушено п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху, оскільки не подаються попереджувальні сигнали при русі без зміни смуги руху на кривих, тим більше у правилах дорожнього руху відсутнє поняття напрямок руху. Апелянт вказував, що він не змінював напрямок руху автомобіля, рухався у прямому напрямку, тому не було необхідності подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напряму. Світовий покажчик вмикається під час перестроювань, а ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальності за незастосування покажчиків поворотів під час перестроювання. Апелянт вказував, що дії працівника поліції при винесенні постанови є порушенням процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення відносно позивача розглянута повно, всебічно та об'єктивно, відповідно до вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції посилався на те, що позивачем допущено порушення Правил дорожнього руху та вказував, що водій повинен подавати сигнал світовим покажчиками повороту відповідно напрямку перед перестроюванням поворотом або розворотом. Судом першої інстанції було з'ясовано, що позивач не заперечував, що дійсно не подав сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху.

Матеріалами справи встановлено, що Поліцейським патрульної поліції роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Солодовником О.М. 04.11.2016 року складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, автомобіль НОМЕР_1 04.11.2016 року о 13год. 55 хв. у м. Запоріжжі на вул. Перемоги 79, водій якого був ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, здійснюючи перестроювання не подав сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2 б Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 122 КУпАП. Відповідно до відмітки на постанові ОСОБА_1 не відмовився від пояснень та підписав постанову, копію постанови отримав. До постанови додається відеозапис.

Встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував проти того, що 04.11.2016 року о 13:55 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вулиці Перемоги у м. Запоріжжі та не подав сигнал світлового покажчика при зміні напрямку (перестроюванні) руху.

В матеріалах справи наявний технічний носій - диск з відеозаписом порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, при здійсненні маневрування та зміни напрямку руху, позивач не включив світлові покажчики.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Колегія суддів зазначає, що для визнання особи винною у вчинені адміністративного правопорушення обов'язково необхідно встановити, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом. Смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Встановлено, що ОСОБА_1 здійснив маневрування, не подав сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку.

Відповідно до п. 9.2б Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегія суддів вказує на наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме, порушення правила попереджувальних сигналів, порушення вимоги п.9.2 Правил дорожнього руху. Сума штрафу відповідає ч. 2 ст. 122 КУпАП у редакції, що діяла на час вчинення правопорушення.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2016 року у справі № 335/12233/16-а (2-а/335/449/2016) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України, відповідно до статей 211 - 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий