Справа № 522/3012/17
Суддя: Тарасов А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3012/17
Провадження№ 2а/522/1195/17
10 травня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
судді -Тарасова А.В.
за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративної юрисдикції за адміністративною позовною заявою Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» до Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Лермонтовський» закритого акціонерного товариства лікувального-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» про визнання протиправними і скасування окремих положень розпорядження, -
До Приморського районного суду м. Одеси звернувсяпозивач із зазначеним позовом, вказуючи, що 18.05.2000 року Приморська райадміністрація Одеської міської ради видала ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»свідоцтво про право власності № 8 на багатоквартирний будинок, розміщений за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, № 2 «А». У 2003 році ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» утворило Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Лермонтовський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», якому передало вказаний будинок в господарське відання. В подальшому, Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Лермонтовський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» створило Філію «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Чайка», та передало їй житловий будинок для розміщення в ньому дошкільного навчального закладу.Однак, як вказує позивач, в кінці жовтня місяця 2016 року ПрАТ«Укрпрофоздоровниця» від директора Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Лермонтовський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» стало відомо, що 29.11.2001 року Приморською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської ради було прийнято Розпорядження «Про анулювання свідоцтв про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморській, 2-а, Тополевій 117, Піонерській, 3, 28, по пров. Обсерваторному, 2, 6 у м. Одесі, виданих ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» № 1158, п. 1 якого разом з іншим вирішено анулювати свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Чорноморській, 2-а, у м. Одесі, видане ЗАТ «Укрпрофоздоровниця». Вважаючи, що окремі положення Розпорядження ПРАОМР № 1158 від 29.11.2001 року є протиправними і підлягають скасуванню позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати окремі положення п. 1 та п. 2Розпорядження Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради «Про анулювання свідоцтв про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморській, 2-а, Тополевій 117, Піонерській, 3, 28, по пров. Обсерваторному, 2, 6 у м. Одесі, виданих ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» № 1158 від 29.11.2001 року в частині анулювання свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Чорноморській, 2-а, у м. Одесі, виданого ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та розпорядження ОМБТІ та РОН реєстрацію свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Чорноморській, 2-а, - анулювати.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача - Одеської міської ради проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що до Одеської міської ради не заявлено жодних позовних вимог, а оскаржуване Розпорядження Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради № 1158 від 29.11.2001 року є законним, а тому не підлягає скасуванню в оскаржуваній частині.
Представник відповідача - Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Лермонтовський» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» позов підтримав та просив його задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали справи, з’ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що04.12.1991 року Федерація незалежних профспілок України, правонаступником якої є Федерація професійних спілок України, та Фонд соціального страхування України уклали установчий договір про створення Акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця». Внеском Федерації професійних спілок України до статутного фонду товариства стали майнові комплекси санаторно-курортних закладів.
Рішенням Виконкому Ленінської районної ради н. д. міста Києва № 971 від 23.12.1991 року зареєстровано Статут Акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця».
Законність набуття профспілками права власності на майнові комплекси санаторно-курортних закладів, до яких, разом з іншим, увійшов багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, № 2 «А», та правомірність передання зазначеного майна до статутного фонду Акціонерного товариства«Укрпрофоздоровниця» перевірялась судами України.
Так, 20.01.1997 року Вищим Арбітражним Судом України було ухвалено рішення по справі № 137/7 за позовом Фонду державного майна України до Федерації профспілок України, Фонду соцстраху України та АТ «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсним установчих документів АТ «Укрпрофоздоровниця», яким в задоволені позовних вимог – відмовлено. Розглядаючи вказану справу, суд встановив, що установчий договір і статут відповідають вимогам ст.ст. 1-4, 24-40 ЗУ «Про господарські товариства» та ЗУ «Про підприємництво»; позивач спирається на постанови ВРУ від 10.04.1992 р. та від 04.02.1994 р., якими не визначено ні склад майна, ні громадських організацій, яких вони стосуються; зазначене майно з моменту його передачі профспілкам у встановленому порядку державою не вилучалося; право профспілок на володіння, користування і розпорядження майном відповідно до ст. ст. 28, 48, 49 ЗУ «Про власність» підтверджено; АТ «Укрпрофоздоровниця» створено законно, підстав для визнання установчого договору про його створення та статуту недійсним немає; посилання Фонду державного майна України на те, що він є органом управління майна АТ «Укрпрофоздоровниця» не ґрунтується на законі і суперечить фактичним обставинам справи та закону.
Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
З огляду на викладене, суд вважає встановленою обставину щодо законності набуття профспілками права власності на майнові комплекси санаторно-курортних закладів, до яких, разом з іншим, увійшов багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, № 2 «А», та правомірність передачівказаного майна у статутний фонд Акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця».
В 1999 році Акціонерне товариство «Укрпрофоздоровниця» змінило своє найменування на Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (надалі – ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»).
13.03.2000 року ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» звернулось до Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради з листом № 10-14/60, в якому просило прийняти розпорядження про реєстрацію будинків в ОМБТІ та РОН з оформленням свідоцтв про право власності в тому числі житлового будинку за адресою: вул. Чорноморська, 2а.
За результатами розгляду вищезгаданого листа, з урахуванням того, що на території району ведуться роботи з передачі будинків на баланс ЖКВ району, які не зареєстровані у ОМБТІ та РОН на правах відомчої приналежності, 18.05.2000 року Приморська райадміністрація Одеської міської ради видала розпорядження «Про видачу свідоцтв ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3,28; пров. Обсерваторний, 2, 6» № 474, яким вирішила видати ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» свідоцтва про право власності на житлові будинки та господарські будівлі, які розташовані на прибудинкових територіях за адресами: вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3, 28; пров. Обсерваторний, 2, 6.
18.05.2000 року на підставі Розпорядження № 748 Приморська райадміністрація Одеської міської ради видала ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» свідоцтва про право власності, в тому числі свідоцтво про право власності № 8 на багатоквартирний будинок, розміщений за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, № 2-а, яке було зареєстровано у КП ОМБТІ та РОН.
У 2003 році ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» утворило Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Лермонтовський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», якому передало в господарське відання вищезгаданий будинок. В свою чергу, Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Лермонтовський» створило Філію «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Чайка» та надало їй в користування нежитлові приміщення першого поверху № 101 по вул. Чорноморська, 2-А в м. Одесі, для розміщення в них дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Чайка».
В кінці жовтня 2016 року позивачу стало відомо, що 29.11.2001 року Приморська райадміністраціяВиконавчого комітету Одеської міської ради видала розпорядження «Про анулювання свідоцтв про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3,28; пров. Обсерваторний, 2, 6 виданих ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» № 1158, яким вирішила анулювати свідоцтва про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3,28; пров. Обсерваторний, 2, 6, видані ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та зобов’язала ОМБТІ та РОН анулювати реєстрацію свідоцтв про право власності, які видані ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на зазначені будинки.
Вважаючи, що окремі положення Розпорядження ПРА ОМР № 1158 від 29.11.2001 року є протиправними і підлягають скасуванню позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Суд, дослідивши матеріали справи, з’ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що при видачі Розпорядження № 1158 від 29.11.2001 року в частині анулювання свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Чорноморській, 2-а, у м. Одесі, виданого ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» Приморська районна адміністрація Виконавчого комітету Одеської міської ради діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що вбачається з наступного.
Так, видаючи оскаржуване розпорядження Приморська районна адміністрація Виконавчого комітету Одеської міської ради послалася на те, що 18.05.2000 р. було прийняте розпорядження Приморської райадміністрації «Про видачу свідоцтв ЗАТ «Укрпрофздравниця» про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморській, 2-а, Тополевій, 17, Піонерській, 3,28, пров. Обсерваторному, 2,6». Враховуючи те, що це розпорядження було прийнято без урахування розпорядження міського голови № 243-01р від 31.03.2000 р. «Про прийняття на баланс житлових підприємств Приморської, Суворовської, Київської районних адміністрацій зовнішніх інженерних мереж, житлових будинків, сімейних гуртожитків, будівель закритого акціонерного товариства (ЗАТ) «Укрпрофздравниця», керуючись Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, яке знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.08.98 р., № 121 та Положенням про райадміністраціюПриморська районна адміністрація Виконавчого комітету Одеської міської ради вирішила анулювати свідоцтва про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморській, 2-а, Тополевій 117, Піонерській, 3, 28, по пров. Обсерваторному, 2,6 у м. Одесі, виданих ЗАТ «Укрпрофздравниця»; ОМБТІ та РОН реєстрацію свідоцтв про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморській, 2-а, Тополевій 117, Піонерській, 3, 28, по пров. Обсерваторному, 2,6 у м. Одесі виданих ЗАТ «Укрпрофздравниця - анулювати.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб’єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб’єкти права власності рівні перед законом.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 15 ч.1 ст. 26 ЗУ«Про місцеве самоврядування в Україні» питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Згідно з частиною дев’ятою статті 59 цього Закону рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.
Відповідно до ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень.
Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов’язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб’єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.
Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.
Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов’язані з реалізацією певних суб’єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб’єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Такі рішення можуть бути скасовані або змінені в судовому порядку.
Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року у справі № 1-9/2009за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)Конституційний Суд України зробив висновок, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов’язані з реалізацією певних суб’єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб’єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
Згідно ст. 1512 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов’язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Аналогічні висновки містяться в Постанові Верховного суду України від 06.06.2011 року у справі № 21-50а11 за позовом до Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання розпорядження неправомірним за заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.10.2010 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.
За вищевикладених обставин, суд вважає, що за умови видачі Приморською райадміністрацією Одеської міської ради розпорядження № 474 «Про видачу свідоцтв ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3,28; пров. Обсерваторний, 2б», яким було вирішено видати ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» свідоцтва про право власності на житлові будинки та господарські будівлі, які розташовані на прибудинкових територіях за адресами: вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3, 28; пров. Обсерваторний, 2, 6, яке є ненормативним актом індивідуальної дії, та яке було реалізовано 18.05.2000 року шляхом видачі ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» свідоцтв про право власності, Приморська районна адміністрація Виконавчого комітету Одеської міської ради не мала повноважень видавати оскаржуване розпорядження № 1158 «Про анулювання свідоцтв про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3,28; пров. Обсерваторний, 2, 6 виданих ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» від 29.11.2001 р.».
В матеріалах справи відсутні докази скасування в судовому порядку виданого позивачу свідоцтва про право власності за № 8 від 18.05.2000 року на багатоквартирний будинок розташований в місті Одесі по вул. Чорноморській за № 2-а, у зв’язку з чим суд приходить до висновку, що воно є чинним на дату розгляду справи.
Що стосується посилання в оскаржуваному розпорядженні на Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (надалі – Інструкція N 121), затверджену наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 N 121, суд зазначає наступне:
Згідно п. 1.1, п. 1.2, п. 1.3, п. 1.4, п. 1.5, п. 1.6, п. 1.7 Інструкції N 121, в редакції, чинній на момент видання оскаржуваного розпорядження, інструкція визначає порядок здійснення державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна в Україні. Інструкція розроблена у відповідності з чинним законодавством на підставі Положення про Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики України, затвердженого Указом Президента України від 09.12.97 N 1342/97. Інструкція діє на всій території України і є обов’язковою для виконання всіма міністерствами, відомствами, місцевими органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об’єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Державну реєстрацію права власності на об’єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об’єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов’язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна.
Інструкція N 121, в редакції, чинній на момент видання оскаржуваного розпорядження, містить 4 розділи: загальні положення, порядок здійснення реєстрації права власності, ведення реєстрових книг, порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна.
При цьому, Інструкція N 121 не містить порядку анулювання або скасування раніше виданих свідоцтв про право власності, у зв’язку з чим суд приходить до висновку, що при видачі оскаржуваного розпорядження Приморська районна адміністрація Виконавчого комітету Одеської міської ради також порушила вимоги Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 N 121, протиправно скасувавши раніше видане ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» свідоцтво про право власності № 8 на багатоквартирний будинок, розміщений за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, № 2-а, яке було зареєстровано у КП ОМБТІ та РОН 26.06.2000 року за № 3298-стр.41-кн20м/с.
За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що при видачі Розпорядження № 1158 від 29.11.2001 року в частині анулювання свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Чорноморській, 2-а, у м. Одесі, виданого ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»Приморська районна адміністрація Виконавчого комітету Одеської міської ради діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а томуоскаржуване Розпорядження ПРА ОМР № 1158 від 29.11.2001 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ПрАТ«Укрпрофоздоровниця» підлягає частковому задоволенню. У задоволені позову до Одеської міської ради суд відмовляє, оскільки до Одеської міської ради не заявлено жодних позовних вимог.
Частиною 1 статтею 94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені
судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань відповідача – Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, а тому суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст.9, 11, 71, 159, 160, 163 КАС України,суд, -
Адміністративну позовну заяву Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» до Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати окремі положення п.1 та п. 2 Розпорядження Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради «Про анулювання свідоцтв про право власності на житлові будинку по вул. Чорноморській, 2-а, Тополевій 117, Піонерській, 3, 28 по пров. Обсерваторному, 2, 6 у м. Одесі, виданих ЗАТ «Укрпрофздоровниця» № 1158 від 29 листопада 2001 року в частині анулювання свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Чорноморській, 2-а, у м. Одесі, виданого ЗАТ «Укрпрофздоровниця» (п.1 Розпорядження) та розпорядження ОМБТІ та РОН реєстрацію свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Чорноморській, 2-а – анулювати (п. 2 Розпорядження).
В задоволенні позовних вимог до Одеської міської ради – відмовити.
Стягнути з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» суму сплаченого судового збору в розмірі 1600 гривень.
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення.