Справа № 804/6285/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 р. справа № 804/6285/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови №005256 від 01.09.2016 р., -

встановив:

26 вересня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №005256 від 01.09.2016 р.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу за перевищення нормативних вагових обмежень є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки вона жодним чином не стосується позивача, яким не здійснювалось спірне вантажоперевезення. Натомість, ФОП ОСОБА_1 транспортний засіб було передано в оренду ПП «Бразерс-2», а тому позивач не є тим субєктом, який має сплачувати штраф.

В судове засідання 06.04.2017 року сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 через канцелярію суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на те, що 04.08.2016 року контролюючими особами управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області у пункті габаритно-вагового контролю на 437 км а/д Н-08 «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» проведено зважування транспортного засобу марки МАН ТGА 41480, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, та встановлено перевищення нормативно встановлених параметрів навантаження на здвоєну вісь. Зважаючи на встановлені порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем винесено оскаржувану постанову. Також зазначає, що при проведенні рейдової перевірки водієм автомобіля не було повідомлено, що вказаний автомобіль перебуває в оренді і використовується ПП «Бразерс-2», а було лише надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Так само, при розгляді справи 01.09.2016 року в Управлінні Укртрансбезпеки у Дніпропетррвській області ОСОБА_1 не надавав документів, які б підтверджували передачу ним вказаного транспортного засобу в оренду ПП «Бразерс-2», а надав їх лише до суду. Зазначене, на думку відповідача, ставить під сумнів достовірність цих документів та свідчить про удаваність вказаного правочину.

Враховуючи, що представники сторін в судове засідання не прибули, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.05.2004 року; основним видом його діяльності є вантажний автомобільний транспорт.

ОСОБА_1 є власником автомобіля МАН ТGА 41.480, номерний знак НОМЕР_1, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 002519 (а.с. 18).

04.08.2016 року у пункті габаритно-вагового контролю на 437 км а/д Н-08 «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки проведено зважування автомобіля МАН ТGА 41480, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3.

За результатами зважування було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 04.08.2016 р., акт №0000017 від 04.08.2016 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів.

В акті №0000017 від 04.08.2016 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів зазначено перевищення нормативно допустимого осьового навантаження (16 тонн), фактично осьове навантаження 17,3 тонн.

За результатами перевірки, складено акт від 04.08.2016 року, в якому зафіксовано встановлене порушення. Водій транспортного засобу ОСОБА_3 від підписання акту перевірки відмовився.

17.08.2016 року на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 01.09.2016 року о 10.00 год. у приміщенні Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області. Зазначене повідомлення вручено особисто ОСОБА_1, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

01.09.2016 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем винесено постанову № 005256, якою на ОСОБА_4 накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. за порушення ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

При розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 01.09.2016 року в Управлінні Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_1 не надав документи, які б підтверджували використання транспортного засобу МАН ТGА 41480, номерний знак НОМЕР_1, іншими субєктами господарювання, в тому числі ПП «Бразерс-2», на умовах оренди.

При цьому, наявність у позивача цих документів та, відповідно, неналежність ОСОБА_1 до категорії «автоперевізників» в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» є єдиним обґрунтуванням заявлених позовних вимог, оскільки наявність самого порушення позивач не заперечує та не спростовує.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103 затверджено положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п.1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.3 Порядку, здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

В даному випадку, перевіркою встановлено та не заперечується позивачем, що автомобіль МАН ТGА 41480, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, рухався з перевищенням вагових обмежень, що підтверджується актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0000017 від 04.08.2016 р. Відповідно, водій цього транспортного засобу повинен був мати відповідний дозвіл чи документ, що підтверджує внесення плати за проїзд.

Водій ОСОБА_3 такого документа не мав та при перевірці не надав.

Положеннями абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, в даному випадку встановлено порушення, за яке законом передбачено накладення штрафу у розмірі 1 700 грн.

Не заперечуючи наявність вказаного порушення, позивач в обгрунутвання позовних вимог посилається виключно на те, що він не є автоперевізником в розумінні Закону України Про автомобільний транспорт, а отже, не повинен нести вказану відповідальність.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд виходить з наспаного.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Отже, адміністративно-господарські штрафи застосовуються до автомобільних перевізників, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно ст. 33 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

В судове засідання позивачем надані документи на підтвердження передачі транспортного засобу в оренду іншому субєкту господарювання.

Так, відповідно до договору оренди №02-2016 від 01.01.2016 р., укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Приватним підприємств Бразерс-2, а також акту прийому-передачі транспортного засобу від 01.01.2016 р., автомобіль МАН ТGА 41.480, номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу, на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року передано в оренду Приватному підприємству Бразерс-2.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.05.2016 р., який надав до справи позивач, ПП Бразерс-2 зареєстровано 19.10.2006 року; основним видом діяльності є: вантажний автомобільний транспорт; керівником вказаного підприємства є ОСОБА_5.

Водій ОСОБА_3 знаходиться в трудових відносинах з Приватним підприємством Бразерс-2, що підтверджується наказом від 01.11.2013 р.№ 4-К, довідкою податкового органу про виплачені доходи та ксерокопією трудової книжки № АФ 556025.

Позивачем також надані документи на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб станом на час здійснення габаритно-вагового контролю перебував у користуванні Приватного підприємства Бразерс-2 та здійснював перевезення на замовлення ТОВ Інтерпайп Україна, на підтвердження чого надані копії договору перевезення №UL-273/13 від 28.05.2013 р., укладеного між Приватним підприємством Бразерс-2 та ТОВ Інтерпайп Україна, а також товарно транспортна накладна № 0825л від 03.08.2016 р., подорожній лист №122с з 03.08.2016 р. по 04.08.2016 р., виписаний ПП «Бразерс-2» на водія ОСОБА_3

За викладених обставин, документально підтверджено, що автоперевізником в даному випадку є Приватне підприємство «Бразерс-2», яке і повинно нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Водночас, судом самостійно отримано загальнодоступну інформацію (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Приватного підприємства Бразерс-2, та встановлено, що у розділі «Перелік засновників (учасників) юридичної особи» вказаного підприємства значиться два засновника:

- ОСОБА_5, розмір внеску до статутного фонду підприємства - 250000,00 грн.,

- ОСОБА_1, розмір внеску до статутного фонду підприємства - 250000,00 грн.

За викладених обставин, застосування до ОСОБА_1 фінансової санкції за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, допущене водієм Приватного підприємства «Бразерс-2» ОСОБА_3, яким здійснювалося комерційне перевезення вантажу на вантажному автомобілі, належному на праві власності ОСОБА_1, який одночасно є співзасновником Приватного підприємства «Бразерс-2» - не суперечить чинному законодавству.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_6