Справа № 809/1857/16
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4483/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації (далі - відповідач) в якому, з врахуванням збільшених позовних вимог, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення всебічної перевірки звернень та надання необґрунтованих відповідей на звернення; визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання відповіді на звернення від 19.08.2016 року та зобов'язати відповідача надати відповідь на вказане звернення; зобов'язати відповідача провести об'єктивну та всебічну перевірку звернень відповідно до вимог чинного законодавства; зобов'язати відповідача вирішити питання про працевлаштування позивача.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачу свідомо надали неправдиву інформацію щодо наявності вакантних посад, чим ввели в оману та порушили його законне право на працю. Крім того, звернення позивача розглянули не у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача із заявами від 30.11.2015 року, 25.04.2016 року, 10.08.2016 року та 19.08.2016 року з проханням працевлаштування (а.с. 8-11).

23.12.2015 року, 10.05.2016 року, 08.09.2016 року відповідачем надано відповідь про неможливість працевлаштування позивача у зв'язку з відсутністю вакантних посад вчителя у загальноосвітніх навчальних закладах району (а.с. 12-14).

Позивач стверджує, що відповіді на заяву від 19.08.2016 року відповідачем не надавалось. Відповідач натомість надає суду факсограму як на підтвердження направлення відповіді позивачу та копію журналу реєстрації заяв та скарг, де вказано, що відповідь на звернення від 19.08.2016 року була надана (а.с. 69-71, 79-80). Колегія суддів зазначає, що спірне звернення справді надійшло до відповідача і було зареєстровано в журналі реєстрації скарг 07.09.2016 року. Згідно з наявної в матеріалах справи факсограми, відповідь позивачу була надана 26.09.2016 року, проте встановити, дату і час надходження до адресата неможливо, оскільки підтвердження отримання позивачем факсограми не надано.

Згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 вищезгаданого закону заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Стаття 7 Закону № 393 передбачає, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Згідно ст. 14 Закону № 393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Стаття 15 Закону № 393 передбачає, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 20 вищевказаного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Таким чином, заперечення позивача про розгляд його заяви з порушенням строків, встановлених чинним законодавством не знайшло свого підтвердження, оскільки звернення від 30.11.2015 року, 25.04.2016 року, 10.08.2016 року були розглянуті в місячний строк.

Щодо твердження позивача про неналежний розгляд його заяв апеляційний суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявна інформація, надана Рогатинським районним центром зайнятості від 22.09.2016 року та 13.01.2017 року про наявність вакансій на посади педагогічних працівників, яка була надана відповідачем (а.с. 16, 45). Також про наявність вакансій вчителя початкових класів свідчить звітність форми N 3-ПН (а.с. 72-75). Подання вказаної звітності співпадало в часі з поданням позивачем заяв про працевлаштування. За наявними вакансіями було працевлаштовано 5 чоловік (а.с. 76-78).

З вищенаведеного колегія суддів робить висновок, що вакансії на посади педагогічних працівників на час звернення позивача з відповідними завами до відповідача були і за ними працевлаштовували працівників, проте позивачу, який з листопада 2015 року надсилав заяви про працевлаштування, давали відповіді про відсутність вільних вакансій.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про неналежний розгляд звернень позивача та надання необґрунтованих відповідей на його заяви.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 № 651-XIV призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу.

Згідно ст. 11 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-XII до органів управління освітою в Україні належать, зокрема, місцеві державні адміністрації і органи місцевого самоврядування, а також утворені місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування структурні підрозділи з питань освіти (місцеві органи управління освітою).

Відповідно до ч.3 ст. 54 вищевказаного Закону педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Таким чином, відповідач з межах наданих повноважень може лише сприяти у працевлаштуванні позивача, або у відповідності з чинним законодавством надати відповідь за результатами розгляду заяв, і у випадку відмови в задоволенні вимог, викладених у заяві, довести до відома позивача в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача всебічно перевірити звернення 30.11.2015 року, 25.04.2016 року, 10.08.2016 року, колегія суддів звертає увагу на те, що судом визнано протиправною бездіяльність щодо не проведення перевірки за вищезазначеними зверненнями та надання необґрунтованих відповідей на них, тому вимога про зобов'язання відповідача повторно перевірити звернення позивача охоплюються вже задоволеними вимогами і додатковому задоволенню не підлягають.

Норми ст. 94 КАС України передбачають, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, то розподілу підлягають лише витрати, що пов'язані із прибуттям до суду, а саме витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту.

Оскільки відшкодуванню підлягають лише документально підтверджені судові витрати, то відповідно до наданих позивачем квитків на проїзд, зокрема № 605839 від 30.12.2016 року (а.с. 51), № 617778 від 14.02.2017 року та б/н від 14.02.2017 року (а.с. 61), сума, що підлягає відшкодуванню становить 96,94 грн.

Щодо виплати позивачу добових, колегія суддів зазначає наступне.

Добові - це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб фізичної особи, направленої у відрядження

Згідно зі ст. 121 КЗпП України працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються, зокрема, добові за час перебування у відрядженні.

З аналізу наведеного слідує, що добові мають відшкодовуватись стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень і перебувала у відрядженні.

Оскільки позивач на час розгляду справи у відрядженні не перебував, то і підстав для відшкодування йому добових немає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду належить до скасування з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову.

Керуючись ст.ст. 195,197,196,198,202,205,207,254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі № 809/1857/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо не проведення всебічної перевірки звернень ОСОБА_1 від 30.11.2015 року, 25.04.2016 року, 10.08.2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо надання необґрунтованих відповідей від 23.12.2015 року, 10.05.2016 року, 08.09.2016 року на звернення ОСОБА_1 від 30.11.2015 року, 25.04.2016 року, 10.08.2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо ненадання відповіді на звернення від 19.08.2016 року.

Зобов'язати відділ освіти Рогатинської районної державної адміністрації надати обґрунтовану відповідь ОСОБА_1 на звернення від 19.08.2016 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 96 (дев'яносто шість) гривень 94 (дев'яносто чотири) копійки.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула