Справа № 803/158/17
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5122/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Лемцьо І.В.,

представника відповідача Ожог М.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Генерального прокурора України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Генерального прокурора України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про повне задоволення адміністративного позову, оскільки відповідей про результати розгляду його скарги від 05.08.2016 та повторних скарг від 13.09.2016, 05.10.2016 та 28.11.2016 за підписом Генерального прокурора України не отримував, а отримував лише за підписами його заступників та заступника керівника військової прокуратури Західного регіону України. Вважає, що Генеральний прокурор України належним чином не перевірив його скарги та не здійснив контроль за обґрунтованістю і законністю застосування щодо нього дисциплінарних стягнень підлеглим йому військовим прокурором Західного регіону України та не вжив заходів щодо скасування наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Позивач в судове засідання не з'явився, просить розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проходив службу в органах прокуратури з 2004 року, обіймав посаду прокурора військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України, майор юстиції.

Судом встановлено, що наказами військової прокуратури Західного регіону України від 05.07.2016 № 289к та від 07.07.2016 № 308к на прокурора військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України ОСОБА_2 накладено дисциплінарні стягнення у вигляді догани (а.с. 13-16).

Крім того, наказом військової прокуратури Західного регіону України від 14.07.2016 №324к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", звільнено ОСОБА_2 з посади прокурора військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України за пунктом "и" (у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) (а.с.11-12).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2016 ОСОБА_3 звернувся на телефон "гарячої лінії" Генеральної прокуратури України щодо законності притягнення його до дисциплінарної відповідальності та 05.08.2016 звернувся із письмовим зверненням про те, що посадовими особами військової прокуратури Західного регіону України порушуються його права, зокрема, щодо поновлення його у зв'язку з неправомірним накладенням дисциплінарних стягнень у вигляді двох доган та звільнення зі служби в органах прокуратури. Та зазначив, що станом на 05.08.2016 будь-якої відповіді за результатами розгляду його рапортів, серед яких і рапорт від 13.07.2016, не отримував (а.с. 23-25, 93).

Під час розгляду звернення від 01.08.2016, Генеральною прокуратурою України листом від 10.08.2016 № 10/5/1-22734-16 були витребувані з військової прокуратури Західного регіону України матеріали проведених службових перевірок відносно ОСОБА_2, на підставі яких були видані накази про накладення на останнього дисциплінарних стягнень та листом від 09.08.2016 № 10/5/1-22734-16 було повідомлено про розгляд його звернення та пропонувалось прибути для з'ясування фактів, викладених у зверненні (а.с. 126, 130).

16.08.2016 за № 10/5/1-22734-16 Генеральною прокуратурою України звернення позивача від 05.08.2016 було скероване для організації розгляду військовому прокурору Західного регіону України Сенюку О.В. (а.с. 26).

У листі військової прокуратури Західного регіону України від 08.09.2016 № 10/5-602 вих.16 зазначено, що підстави для задоволення вимог, викладених у зверненні відсутні. Серед іншого, повідомлено, що у всіх проведених службових розслідуваннях під особистий підпис доведено права, як особи стосовно якої проводиться службове розслідування, зокрема, і право подавати відвід, приймати участь в опитуванні осіб, подавати додаткові документи, тощо. Більше того, при проведенні службових розслідувань заявник відмовився від надання будь-яких пояснень (а.с. 27-28).

13.09.2016 позивачем подано скаргу-заяву Генеральному прокурору України, в якій просив скасувати наказ від 14.07.2016 №324к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким позивача звільнено з посади прокурора військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України та поновити його на цій посаді (а.с. 29-32).

У листі від 29.09.2016 № 10/5/1-22734-16 начальник відділу роботи з кадрами Головної військової прокуратури А. Давидченко зазначив, що в основу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності покладено матеріали службових розслідувань, на підставі яких видано відповідні накази. Вивченням вказаних матеріалів встановлено, що рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято обґрунтовано та є таким, що відповідає ступеню вини і тяжкості проступку. Тому, підстав для скасування наказу військового прокурора Західного регіону України від 14.07.2016 № 324к про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення не встановлено (а.с. 33).

На думку позивача надана відповідь була не обґрунтована, тому 05.10.2016 знову звернувся з ідентичною скаргою-заявою до Генерального прокурора України (а.с. 34-35).

Листом від 04.11.2016 № 10/5/1-22734-16 заступник Генерального прокурора України - головний військовий прокурор А. Матіос надав позивачу відповідь аналогічну тій, що викладена у листі начальника відділу роботи з кадрами Головної військової прокуратури А. Давидченко від 29.09.2016 № 10/5/1-22734-16 за попередньою скаргою та зазначив, що підстав для реагування в даному випадку не вбачається. Прийняте рішення погоджено з Генеральним прокурором України (а.с. 36).

Даний лист позивач отримав 07.11.2016, про що власноручно зазначив на конверті (а.с. 36 зворот).

Однак, 28.11.2016 ОСОБА_2 знову звернувся зі скаргою до Генерального прокурора України щодо незаконного звільнення з посади, бездіяльності військового прокурора Західного регіону України та ненадання відповіді за особистим підписом Генерального прокурора України ( а.с. 37-41).

Заступник начальника Генерального прокурора України Ю. Столярчук листом від 27.12.2016 № 10/5/1-22734-16 повідомив позивача про правомірність призначення, проведення та ознайомлення останнього з результатами службових розслідувань. Також зазначив, що відповіді на звернення, адресовані військовому прокурору Західного регіону України надавалися листами від 03.10.2016 за № 10/5-628 вих.16, від 12.09.2016 за № 10/5-603 вих.16, від 22.11.2016 за № 10/5-783 вих.16, тому фактів бездіяльності останнього у даному випадку не встановлено. Та щодо оскарження висновків службового розслідування Генеральному прокурору України, зазначив, що про результати розгляду скарги ОСОБА_2 повідомлено листом заступника військового прокурора - Головного військового прокурора від 04.11.2016 № 10/5/1-22734-16 за погодженням з Генеральним прокурором України у порядку, передбаченому статтею 15 Дисциплінарного статуту прокуратури України (а.с. 45-46).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, під час розгляду звернення позивача від 01.08.2016 щодо законності притягнення його до дисциплінарної відповідальності, прийнятого на телефон "гарячої лінії" Генеральної прокуратури України, відповідачем витребовувалися з військової прокуратури Західного регіону України матеріали службових перевірок, які стали підставою для застосування до ОСОБА_2 дисциплінарних стягнень.

Під час вивчення цих матеріалів було встановлено, що рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийняті обґрунтовано та є такими, що відповідають ступеню вини і тяжкості проступку, про що було повідомлено останнього листом начальника відділу роботи з кадрами Генеральної прокуратури України А. Давидченко від 25.08.2016 № 10/5/1-22734-16.

Дисциплінарний статут прокуратури України, затверджений постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 № 1796-XII (далі - Статут) на підставі статті 48 Закону України "Про прокуратуру" встановлює порядок заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових і інших установ прокуратури, які мають класні чини.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту прокуратури України, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності може бути оскаржено працівником Генеральному прокурору України в місячний строк з дня ознайомлення з наказом.

Так, позивач скористався своїм правом, передбаченим статтею 14 зазначеного Статуту, що підтверджується наявною в матеріалах справи скаргою від 13.09.2016.

Згідно з статтею 15 Статуту Генеральний прокурор приймає рішення по скарзі в десятиденний строк, а в разі проведення перевірки - не пізніше одного місяця з дня її надходження. Про прийняте рішення повідомляється працівнику, який звернувся зі скаргою. Оскарження наказу не зупиняє приведення дисциплінарного стягнення.

Відповідачем було розглянуто скаргу позивача від 13.09.2016 та надано повну і обґрунтовану відповідь на неї.

Так, у листі від 29.09.2016 № 10/5/1-22734-16 начальник відділу роботи з кадрами Головної військової прокуратури А. Давидченко зазначив, що в основу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності покладено матеріали службових розслідувань, на підставі яких видано відповідні накази. Вивченням вказаних матеріалів встановлено, що рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято обґрунтовано та є таким, що відповідає ступеню вини і тяжкості проступку. Тому, підстав для скасування наказу військового прокурора Західного регіону України від 14.07.2016 № 324к про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення не встановлено.

Проаналізувавши зміст поставлених у скарзі вимог від 13.09.2016 та зміст відповіді, надану Головною військовою прокуратурою 30.06.2016 року, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідачем скарга у повному обсязі розглянута та письмова відповідь на неї є вичерпною та наданою у строки, як того вимагає положення статті 15 Статуту.

Також судом встановлено, що аналогічна скарга позивача від 05.10.2016 та скарга від 28.11.2016 щодо незаконного звільнення з посади, бездіяльності військового прокурора Західного регіону України та ненадання відповіді за особистим підписом Генерального прокурора України були розглянуті і листами заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора А.Матіос від 04.11.2016 за № 10/5/1-22734-16, заступника Генерального прокурора України Ю. Столярчук від 27.12.2016 за № 10/5/1-22734-16 ОСОБА_2 надавалися обґрунтовані відповіді по всіх поставлених вимогах та у строки, визначені статтею 15 Статуту.

З аналізу звернень позивача та наданих відповідей на них вбачається, що по всіх поставлених у зверненнях позивача питаннях Генеральною прокуратурою України проведено перевірку та надано вичерпні відповіді у строки, визначені чинним законодавством.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем в межах своєї компетенції у повному обсязі та у відповідності до норм чинного законодавства надано письмові відповіді на скарги позивача від 13.09.2016, від 05.10.2016 та від 28.11.2016.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що Генеральний прокурор України належним чином не перевірив його скарги та не вжив заходів щодо скасування наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки норми статті 16 Статуту носять диспозитивний (необов'язковий) характер та не містять обов'язку для Генерального прокурора України прийняти рішення саме про скасування дисциплінарних стягнень.

Безпідставним є і твердження позивача про те, що відповіді на його скарги надані не за підписом Генерального прокурора України, оскільки статтею 15 Статуту не передбачено обов'язку Генерального прокурора України повідомляти про результати розгляду скарги за його підписом. При цьому відповіді на його скарги були надані за погодженням з Генеральним прокурором України та в порядку, передбаченому статтею 15 Статуту.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що за приписами норм чинного законодавства скасування дисциплінарних стягнень відноситься до дискреційних повноважень Генерального прокурора України і суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року у справі № 803/158/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула

Повний текст ухвали виготовлений 17 травня 2017 року.