Справа № 2-а-52/09/1530
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-52/09/1530

Категорія: 10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Мислива Л.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Єщенко О.В., Кравця О.О.,

при секретарі Коваленко І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області на постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 26 листопада 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання дій протиправними по відмові у перерахунку пенсій, та зобов'язання перерахунку державної пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Теплодарського міського суду Одеської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання дій протиправними по відмові у перерахунку пенсій, та зобов'язання перерахунку державної пенсії за період з липня 2002р. по грудень 2007р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС та інвалід ІІ групи, мав право на отримання пенсії по інвалідності у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, однак фактично відповідач виплачував йому таку пенсію у значно меншому розмірі. Посилаючись на наведене, з урахуванням уточнень до позову, позивачка просила суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії за 2008 рік згідно норм чинного законодавства.

Ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 26 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправної бездіяльності УПФ щодо перерахунку належної їй пенсії за період з липня 2002р. по грудень 2007р. по заяві позивачки були залишені без розгляду.

Постановою Теплодарського міського суду Одеської області від 26 листопада 2009 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області в перерахунку ОСОБА_1 згідно її заяви від 25 червня 2009 року державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано відповідача зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру 75% мінімальної пенсії за віком та розміру пенсії, який для інвалідів ІІ групи не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, визначених за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»з 01 липня 2009 року з зарахуванням сплачених за цей час коштів. В іншій частині заявлених позовних вимог позивачу відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального та матеріального права та просить скасувати постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 26 листопада 2009 року, прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Згідно посвідчення серії А №033074 від 28 грудня 1994 року та вкладки до нього, ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи та згідно пенсійного посвідчення серії ААБ №132117 від 02 квітня 2008 року, отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, як потерпіла від аварії на ЧАЄС.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції Закону від 06 червня 1996 року) позивач має право на призначення йому, як інваліду II групи, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Також, відповідно до вимог ч. 3, 4 ст.54 даного Закону (в редакції від 17.11.2005р.) в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а обчислення пенсій по інвалідності проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Оскільки було порушено право ОСОБА_1 на отримання передбаченого вищевказаними нормами Закону розміру пенсії, вона 25.06.2009р. звернулася до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, але відповідач відмовив йому у задоволенні даної заяви на підставі мотивів, викладених у листі від 16 липня 2009 року №920/Н-5.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, оскільки заяву з усіма необхідними документами подано до УПФ лише 25 червня 2009 року, то позовні вимоги за весь 2008 рік задоволенню не підлягають. Крім того, суд суттєво вийшов за межі позовних вимог і зобовязав відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01 липня 2009 року і наперед, виходячи із наведених в Законі розмірів.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 названого Закону, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.1 ст.50 зазначеного Закону (в редакції до 28 грудня 2007 року), особам, віднесеним до 1-ї категорії, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у вказаній редакції, встановлено, що розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, в усіх випадках не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»викладено в новій редакції, відповідно до якої, особам, віднесеним до 1-ї категорії - інвалідам II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Цим же Законом викладено в новій редакції і статтю 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також, у відповідності до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюється у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 4 ст. 54 цього Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»встановлено, що в у сіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим:

§ По 1 групі інвалідності -10 мінімальних пенсії за віком;

§ По 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

§ По 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

§ Дітям - інвалідам - 3 мінімальних пенсії за віком.

Пунктом ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків-25, а у жінок-20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції до 01.01.2008 року особам віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

Ш інвалідам -1 групи-100 процентів мінімальної пенсії за віком;

Ш інвалідам - 2 групи -75 процентів мінімальної пенсії за віком;

Ш інвалідам - 3 групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської

катастрофи на променеву хворобу -50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Разом з цим, статтею 67 цього Закону встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державного конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум»а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»згідно ст.1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі, мінімального розміру пенсії за віком, який, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог за весь 2008 рік, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

А згідно ч.1 ст.100 КАС України (у вказаній вище редакції), пропущення строку звернення до адміністративного суду - є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Так, з матеріалів справи встановлено, що представник відповідача в своїх письмових запереченнях та в с/засіданні неодноразово наполягав на застосуванні вимог ст.ст.99,100 КАС України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачка вперше звернулася із заявою до УПФУ в Біляївському районі Одеської області про перерахунок пенсії 25 червня 2009 року, а до суду із даним позовом звернулася аж 01 вересня 2009 року.

Отже, за таких обставин, позовні вимоги за 2008 рік підлягали частковому задоволенню, т.б. лише за період з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

До того ж, судова колегія не може погодитись з висновком суду 1-ї інстанції стосовно зобовязання відповідача зробити перерахунок пенсії позивачу за 2009 рік, тобто з 01 липня 2009 року і наперед, оскільки такі позовні вимоги позивачем (ні письмово, ні усно) взагалі не заявлялися, і суд 1-ї інстанції з власної ініціативи необґрунтовано і суттєво вийшов за межі позовних вимог, хоча і застосував при цьому ст.11 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, при таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції помилково задовольнив взагалі незаявлені позовні вимоги і нічим таке рішення необгрунтував, що є неприпустимим.

В звязку з вказаним, судова колегія приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог і відповідно, вважає за необхідне задовольнити їх частково.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову про часткове задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області задовольнити частково.

Постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 26 листопада 2009 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області у перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у відповідності зі ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»як інваліду - чорнобильцю ІІ групи першої категорії за період з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії за період 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Єщенко О.В.

ОСОБА_2