Справа № 372/540/17
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/540/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.,

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Київській області, відділу зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області, третя особа Обухівське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищеназваним позовом, в якому посилаючись на занищення розміру виплачуваної йому пенсії, просив визнати неправомірною відмову ГУ МВС України в Київській області в особі голови ліквідаційної комісії у проведенні ОСОБА_1 перерахунку та видачі довідки про заробітну плату за період виконання службових обовязків в зоні відчуження з 13.05.1986 року по 14.05.1986 року в селі Копачі Чорнобильського району Київської області, з 16.05.1986 року по 18.05.1986 року в селі Лелів Чорнобильського району Київської області, з 19.05.1986 року по 20.05.1986 року в місті Чорнобиль Київської області, зобов'язати ГУ МВС України в Київській області в особі голови ліквідаційної комісії провести перерахунок та видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату за період виконання службових обовязків в зоні відчуження з 13.05.1986 року по 14.05.1986 року в селі Копачі Чорнобильського району Київської області, з 16.05.1986 року по 18.05.1986 року в селі Лелів Чорнобильського району Київської області, з 19.05.1986 року по 20.05.1986 року в місті Чорнобиль Київської області із врахуванням: роботи у вихідний день неділю 18.05.1986 року з оплатою у подвійному розмірі з урахуванням кратності; підвищення посадового окладу на 25 відсотків за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю, добових в розмірі 3 крб. 50 коп. в день та грошової компенсації замість продовольчого пайка в розмірі 20 крб. в місяць.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на протиправне недонарахування йому частини суми заробітку при видачі довідки для призначення пенсії.

Представник відповідача ГУ МВС України в Київській області в судове засідання не зявився, направив суду заперечення проти адміністративного позову в яких просив відмовити у задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.06.2015 № 652/20/112-15, на осіб рядового та начальницького складу не поширювалися норми КЗпП УРСР щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні, святкові і неробочі дні, надурочні і нічні години тощо.

Представник відповідача відділу зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області в судове засідання не зявився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, направив суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши позивача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером і перебуває на обліку в Обухівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, також є інвалідом ІІ групи із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що відповідачем не заперечується та підтверджується посвідченням.

22.12.2016 року позивач звернувся до начальника Обухівського ВП ГУ НП в Київській області з письмовою заявою з проханням провести перерахунок заробітної плати за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження, відповідно до маршрутного листа та видати йому довідку про заробітну плату з урахуванням роботи у вихідний день неділю 18.05.1986 року з оплатою у подвійному розмірі з урахуванням кратності; підвищення посадового окладу на 25 відсотків за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю; добових в розмірі 3 крб. 50 коп.

Листом від 03 лютого 2017 року № 29/К-1 відповідач підтвердив право позивача на перерахунок заробітної плати в зоні відчуження в подвійному та кратному розмірах його посадового окладу та окладу за спеціальне звання, врахувавши нормативно-правові акти та накази МВС СРСР на яких зокрема ґрунтується позов, але довідку з перерахованою підвищеною заробітною платою видати відмовився.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України у статті 46 встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» вказано, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 ОСОБА_2 Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_2 Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_2 Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

У відповідності до пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року).

Відповідно до п.п. 1 п.1 ОСОБА_2 №207-7 від 10.06.1986 року ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української ОСОБА_3 профспілок "Распространили на работников предприятий, организаций и учреждений, независимо от ведомственной подчиненности (включая лиц, временно переведенных и командированных), а также на военнослужащих и военных строителей, занятых на указанных работах, действие пунктов 1 (на период проведения этих работ) и 10 постановления ЦК КПСС, Президиума Верховного Совета СССР, Совета Министров СССР и ВДСПС от 7 мая 1986 г. N 524- 156( у0524400-86 ) (подпункты 1 и 10 пункта 1 постановления Совета Министров УССР от 8 мая 1986 г. №168-5 ( 168с-86-п ) Предоставили право руководителям министерств и ведомств и их заместителям производить оплату труда работников, занятых на работах по ликвидации последствий аварии в соответствующих зонах опасности, в размерах, предусмотренных распоряжением Совета Министров СССР от 17 мая 1986 г. N 964 ( У0964400-86 )." "Установили, что оплата труда работников, занятых на работах в третьей, второй и первой зонах опасности, производится соответственно в четырех-, трех- и двукратном размерах, сверх среднемесячной заработной платы, исходя из тарифной ставки (оклада), установленной по основному месту работы".

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156 ( у0524400-86 ) та на підставі розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. N 1767 (розпорядження ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. N 530-рс ( 530-86-р ) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15 %.

ОСОБА_2 Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно з п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 (постанова ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Відповідно до розрахунків, зазначених у вказаній довідці, відповідачем при розрахунку оплати праці за дні роботи в зоні відчуження не враховано: роботу у вихідний день неділю 18.05.1986 року з оплатою у подвійному розмірі з урахуванням кратності; підвищення посадового окладу на 25 відсотків за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29.10.1992 року №09-3751/1032/Зк/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 09.06.1995 року №224/8.13 р. передбачено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Отже, дії відповідача з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році є протиправними.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду переконливих доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

Так, відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986р № 524-156 (у0524400-86) та на підставі розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. № 1767 ( розпорядження ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. № 530-рс ( 530-86-р) тарифні ставки працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 25%. Дана постанова є єдиним документом, який регламентує порядок оплати праці, в тому числі військовослужбовців та повинна бути врахована.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У ст. 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Згідно зі статтею 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. №964-рс, голові Урядової комісії було надано право виплачувати працівникам одноразову винагороду за виконання особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення в розмірі до 1000 карбованців.

Також цим розпорядженням було встановлено, що у тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі пятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 карбованців.

До середнього заробітку для нарахування пенсії включаються всі елементи грошового забезпечення за умови, що вони не носять разового характеру, тобто одноразова винагорода до середнього заробітку для обчислення пенсії не включається.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу необхідно зробити перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена із врахуванням зазначених вище постанов, котрі регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, що повинна бути підвищена на 100 %, тобто вдвічі та на збільшення окладу до 25%.

Заперечення відповідача ГУ МВС України в Київській області суд вважає непереконливими і такими, що не враховують приписи законодавства, на які позивач посилався в обгрунтування позову. Крім того, доводи відповідача суперечать висновкам і правовій оцінці спірних правовідносин, які містять у чинному судовому рішенні постанові Обухівського районного суду Київської області від 29.06.2016 року у адміністративній справі № 372/1532/16-а, якою встановлено наявність права позивача на включення до довідки про заробітну плату відповідних доплат та компенсацій.

Також суд вважає непереконливими заперечення відповідача ГУ МВС України в Київській області, щодо належності відділу зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області, оскільки будь-яких доказів на підтвердження відповідних обставин суду не подано, тому суд вважає, що належним відповідачем у спірних правовідносинах є саме ГУ МВС України в Київській області.

Враховуючи викладене вище позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати слід стягнути з відповідача ГУ МВС України в Київській області в повному обсязі, оскільки позов було задоволено повністю.

Керуючись статтями 3, 6, 19, 21, 22, 46, 55, 57, 58, 68, 92 Конституції України, статтями 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 69, 71, 86, 159 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про оплату праці», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову ГУ МВС України в Київській області в особі голови ліквідаційної комісії у проведенні ОСОБА_1 перерахунку та видачі довідки про заробітну плату за період виконання службових обовязків в зоні відчудження з 13.05.1986 року по 14.05.1986 року в селі Копачі Чорнобильського району Київської області, з 16.05.1986 року по 18.05.1986 року в селі Лелів Чорнобильського району Київської області, з 19.05.1986 року по 20.05.1986 року в місті Чорнобиль Київської області на підставі заяви від 22.12.2016 року.

Зобов'язати ГУ МВС України в Київській області в особі голови ліквідаційної комісії провести перерахунок та видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату за період виконання службових обовязків в зоні відчудження з 13.05.1986 року по 14.05.1986 року в селі Копачі Чорнобильського району Київської області, з 16.05.1986 року по 18.05.1986 року в селі Лелів Чорнобильського району Київської області, з 19.05.1986 року по 20.05.1986 року в місті Чорнобиль Київської області на підставі його заяви від 22.12.2016 року із врахуванням:

-посадового окладу підвищеного на 25% в подвійному розмірі та окладу за спеціальне звання в подвійному розмірі з урахуванням ІІ зони небезпеки в кратних розмірах (кратність ІУ);

-роботи у вихідний день неділю 18.05.1986 року з оплатою у подвійному розмірі підвищеного на 25% з урахуванням кратності ІУ;

-підвищення посадового окладу на 25 відсотків за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю;

-добових в розмірі 3 крб. 50 коп. в день;

-грошової компенсації замість продовольчого пайка в розмірі 20 крб. в місяць.

Стягнути з ГУ МВС України в Київській області на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1280 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ОСОБА_2 може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кравченко М.В.