Справа № 816/206/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/206/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача третя особа Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:

03.02.2017 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (надалі - ГУ ДСНС України у Полтавській області, відповідач), третя особа: Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі - третя особа) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати дії ГУ ДСНС України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати) за період роботи з 25.07.1986 по 25.08.1986 протиправними;

- зобов'язати ГУ ДСНС України у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 з урахуванням постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 05.06.1986, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 № 207-7, постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986, а також наказів МВС СРСР № 0130 від 11.05.1986, № 0149 від 26.05.1986, № 0189 від 30.06.1986, постанови Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань і ВЦРПС № 153/10-43 від 07.05.1986, вказівки УПО МВС № 3/7/1587 від 17.12.1986 та МВС СРСР № 1/5725 від 21.10.1986, та видати уточнену (оновлену) довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку, а саме: подвійного розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання при в'їзді та роботу в зоні ЧАЕС; використання коефіцієнту кратності 3, 4, 5 а не 2, 3, 4 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС з урахуванням перебування позивача в III-й зоні, використовуючи коефіцієнт 5, та в І-й зоні, використовуючи коефіцієнт 3, відповідно до наказу МВС СРСР від 26.05.1986 №0149 "Про додаткові виплати особовому складу органів і внутрішніх військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС"; застосування нарахування денного грошового утримання за 6, а не за 8 годин роботи щодобово з урахуванням кратності 5 у III зоні небезпеки; розрахунку коштів за перебування у резерві в стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби з урахуванням кратності 3 в І зоні небезпеки (застосувавши формулу, викладену в листі Міністерства Надзвичайних ситуацій України від 13.04.2012 №03-3654/201); нарахування 60% премії з посадового окладу та окладу за звання за бездоганну службу в зоні Чорнобильської АЕС із її збільшенням вдвічі та з урахуванням коефіцієнту кратності 3, 5 при роботі в зонах небезпеки І, III Чорнобильської АЕС; подвоєння оплати праці за роботу у вихідні дні 27.07.1986, 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням зони небезпеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час служби з 25.07.1986 по 25.08.1986 був направлений у службове відрядження для спеціальних завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також позивач зазначає, що при нарахуванні та виплаті заробітної плати йому не було враховано нормативно-правових актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, з яких на даний час знято гриф секретності та які є чинними. У листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача для проведення перерахунку заробітної плати за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За твердженням позивача, 22.11.2016 відповідач надав ОСОБА_1 лист-відповідь, яким відмовив позивачу в проведенні перерахунку заробітної плати через відсутність підстав для його здійснення.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі /а.с. 166/.

Відповідач надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. У письмови запереченнях на адміністративний позов просить відмовити у задоволенні адміністративного позову та зазначає щодо відсутності підстав для здійснення перерахунку заробітної плати /а.с.44-57/.

Третя особа надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, у письмових поясненнях на адміністративний позов просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 /а.с. 106-107/.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ МНС України з 16.12.1985 по 20.09.2004 /а.с. 14/.

Відповідно до довідки від 27.12.2010 № 17-13/С-335 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986, у третій зоні 17 діб, у першій зоні - 15 діб /а.с. 18/.

Заявою від 07.11.2017 позивач звернувся до відповідача із проханням провести перерахунок та надати довідку про грошове утримання ОСОБА_1 за роботу в зоні ЧАЕС у складі зведеного загону пожежної охорони Полтавської області у липні-серпні 1986 року та врахувати: подвоєння посадового окладу та окладу за спеціальне звання при в'їзді та роботу в зоні ЧАЕС; використання коефіцієнту 3, 4, 5, а не коефіцієнту 2, 3, 4 в окремих зонах ЧАЕС; застосування денного грошового утримання за 6, а не за 8 годин роботи; розрахунку коштів за перебування у резерві в стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби; нарахування 60 % преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з його збільшенням вдвічі; подвоєння оплати праці за роботу у вихідні дні 27.07.1986, 3,10,17,24 серпня 1986 року з урахуванням зони небезпеки/а.с. 24/.

Відповідач 22.11.2016 листом № 04-С-249/12 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку та зазначив щодо відсутності підстав для перерахунку грошового утримання за час роботи в зоні ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 /а.с. 25/.

Позивач не погодився з відмовою відповідача та звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 70 зазначеного Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 № 1767-рс і від 11.12.1986 № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 № 168-5, від 10.06.1986 № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 № 530-рс, від 16.12.1986 № 694-рс, від 06.01.1988 № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986, № 58с від 11.06.1986, № 132с від 16.09.1986, № 179с від 25.12.1986, № 8с від 22.01.1988.

Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Також розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс передбачалася оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств і їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс.

На виконання розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс наказом МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 дозволено Міністру внутрішніх справ УРСР здійснювати виплати грошового утримання військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, зайнятих на роботах у І- ІІІ зонах небезпеки такому порядку: ІІІ зона - п'ятикратний розмір, ІІ зона - чотирьохкратний розмір, І зона - трьохкратний розмір у порівнянні з діючими законодавством нормами.

Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Пунктом 1 цієї Постанови також передбачено виплату військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справи, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади та оклади за військове та спеціальне звання в подвійному розмірі.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 у редакції, чинній на час перебування позивача у зоні ЧАЕС) дозволено підприємствам, організаціям, установам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі, встановлено максимальний розмір премії - 60 процентів тарифної ставки (оклада) в місяць.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (207с-86-п ) (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Таким чином, виплата премії та її максимальний розмір визначений нормативно-правовими актами, отже, працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) таких випадків (позбавлення або зменшення розміру премії) не передбачено.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (накази МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 30.06.1986 №0189, вказівка МВС СРСР від 30.05.1986 №35з).

На підставі вказівки МВС СРСР від 21.10.1986 № 1/5725 видана вказівка ГУ ДПО від 17.12.1986 № 3/7/1587 "Про компенсацію робітникам зведеного закону протипожежної служби за постійне перебування у місті Чорнобилі в резерві у стані бойової готовності", якою визначена тарифна ставка години надходження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за обліковий період одинарної тарифної ставки, а робітникам із числа начальницького складу окладу за спеціальне звання.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно з пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Зазначеною Постановою також визначено, що для працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії, в зоні іонізуючого опромінення, встановлюється шестигодинний робочий день (пункт 4). З огляду на викладене, інший час підлягав врахуванню як знаходження в резерві в стані бойової готовності.

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, визначено переліченими вище нормативно-правовими актами, що є діючими на даний час.

Згідно з вимогами статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986, у третій зоні 17 діб, у першій зоні - 15 діб /а.с. 18/.

Як встановлено зі змісту витягу з наказу Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів від 16.09.1986 №105 лс "По особовому складу", на дату відрядження до м. Чорнобиль позивач перебував на посаді старшого пожарного 14-й зведеної військової пожарної частини по охороні Автозаводського району м. Кременчука /а.с. 23/.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що розрахунок грошового забезпечення позивача за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 має проводитись з урахуванням приписів всіх зазначених вище нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25.07.1986 по 25.08.1986.

Також суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 оновлену довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986, виходячи з:

- подвійного розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання;

- використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС та використання коефіцієнту кратності 5 за перебування в ІІІ-й зоні небезпеки ЧАЕС;

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово;

- розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС та з використання коефіцієнту кратності 5 за перебування в ІІІ-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7;

- подвоєння оплати в вихідні дні 27 липня 1986 року, 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС та з використання коефіцієнту кратності 5 за перебування в ІІІ-й зоні небезпеки ЧАЕС.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду допустимих та належних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не надав доказів правомірності відмови у перерахунку позивачу грошового утримання (заробітної плати).

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі встановлених судом фактичних обставин справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, суд зазначає, що визначення конкретного розміру грошового утримання знаходиться поза компетенцією суду.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 протиправними.

Зобов'язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 з урахуванням постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 05.06.1986, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 № 207-7, постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986, а також наказів МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року, № 0149 від 26.05.1986, № 0189 від 30.06.1986, постанови Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань і ВЦРПС № 153/10-43 від 07.05.1986, вказівки УПО МВС № 3/7/1587 від 17.12.1986 та МВС СРСР № 1/5725 від 21.10.1986, та видати довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку, з використанням:

- подвійного розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання;

- використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС та використання коефіцієнту кратності 5 за перебування в ІІІ-й зоні небезпеки ЧАЕС;

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово;

- розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС та з використання коефіцієнту кратності 5 за перебування в ІІІ-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7;

- подвоєння оплати в вихідні дні 27 липня 1986 року, 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС та з використання коефіцієнту кратності 5 за перебування в ІІІ-й зоні небезпеки ЧАЕС. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна