Справа № 2-а-9/11/1504
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2011 р.Справа № 2-а-9/11/1504

Категорія: 10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Курта Л.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області на постанову Березівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області про стягнення державної соціальної допомоги як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

25.08.2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області про визнання неправомірними дій відповідача по порушенню права на отримання щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відмови у продовженні нарахувань та виплати зазначеної щомісячної соціальної допомоги, визнання неправомірною бездіяльності відповідача по непродовженню нарахувань та виплати щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2009 року, зобовязання продовжити нарахування та виплату зазначеної допомоги як дитині війни.

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області про відмову провести нарахування та доплату до пенсії 30 відсотків мінімальної пенсії за віком ОСОБА_2. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 25 лютого 2010 року по 17 лютого 2011 року. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

25.02.2011 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану постанову Березівського районного суду Одеської області.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду першої інстанції, апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням всіх обставин справи. Позивачка посилається на те, що нею не був пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом, а тому судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі.

У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Березівського районного суду Одеської області від 17.02.2011 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В свою чергу, 28.02.2011 року начальник Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області також подав апеляційну скаргу на постанову Березівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2011 року.

Апелянт посилається на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що виплати по Закону України «Про соціальний захист дітей війни»провадяться з державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, а тому відсутні порушення з боку відповідача.

У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Березівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2011 року та прийняття нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є пенсіонером та має статус дитини війни, і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року має право користуватися пільгами, встановленими вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період з 25.02.2010 року по 17.02.2011 року, зважаючи на наступне:

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. А тому її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни»залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Теж саме стосується позовних вимог про нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за 2010 рік, оскільки зважаючи на те, що норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»призупинені чи обмежені не були, відсутні будь-які підстави для невиплати позивачці зазначеної соціальної допомоги і у 2010 році.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Зважаючи на те, що позивачка звернулась до суду за захистом порушених прав лише 25.08.2010 року, тому, враховуючи положення ст. 99 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню лише в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачці як дитині війни

відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 25.02.2010 року по 17.02.2011 року, тобто по момент винесення рішення судом першої інстанції.

В інший частині адміністративний позов, відповідно до ст. 100 КАС України, підлягає залишенню без розгляду, у звязку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки позивачці було відомо про порушення її прав Управлінням Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області у період з 01.01.2009 року по 25.02.2011 року, а саме: здійснення виплати підвищення до пенсії у розмірі меншому, ніж 30 % мінімальної пенсії за віком, зважаючи на те, що зазначені виплати здійснюються щомісячно. Посилання позивачки на те, що їй стало відомо про не нарахування відповідачем належної суми підвищення до пенсії як дитині війни лише після зарахування від УПФ у Березівському районі Одеської області на банківський рахунок суми коштів, стягнутих за виконавчим листом, також не приймаються до уваги колегією суддів, зважаючи на те, що за рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду з УПФ у Березівському районі Одеської області було примусово стягнуто кошти лише за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, та не було зобовязано відповідача здійснювати нарахування з 01.01.2009 року.

Таким чином, отримуючи з 01.01.2009 року підвищення до пенсії у розмірі меншому, ніж встановлено законом, позивачка мала право звернутись до суду з позовом про захист порушеного права у межах строку звернення до суду.

Інших доказів поважності пропуску строку звернення до суду позивачкою не надано.

Крім того слід зазначити, що позовні вимоги стосовно зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області в подальшому здійснювати щомісячне нарахування та виплату щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком не підлягають задоволенню, оскільки суди не можуть вирішувати справи на майбутнє.

Твердження апелянта стосовно невизначеності розміру мінімальної пенсії за віком не приймається до уваги колегією суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно цим Законом. Положення цього Закону не є перешкодою для застосування величини мінімальної пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається щорічно в Законі України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік.

Колегія суддів в свою чергу вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 стосовно визнання неправомірною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області по ненаданню відповіді на звернення позивачки від 19.08.2010 року.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина

в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

В своїй апеляційній скарзі позивачка посилається на те, що Управлінням Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області порушені її права як заявника на отримання відповіді по заяві від 19.08.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була надана ОСОБА_2 відповідь за вих. № 20/ф-4 від 28.05.2010 року лише на звернення від 19.05.2010 року, однак на заяву від 19.08.2010 року відповіді надано не було.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, тому постановлене судове рішення на підставі ст. 201 КАС України підлягає зміні.

Враховуючи вищенаведене і керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області задовольнити частково.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2011 року змінити, виклавши її резолютивну частину у наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області провести нарахування та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_2 як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 25.02.2010 року по 17.02.2011 року.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області по ненаданню відповіді ОСОБА_2 на заяву від 19.08.2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 25.02.2010 року по 17.02.2011 року з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01.01.2009 року по 24.02.2010 року залишити без розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1