Справа № 2а/1270/6370/12
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Київ К/800/12238/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівБорисенко І.В.
Олендера І.Я.,
розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Рубіжанський картонно-тарний комбінат»

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року

у справі № 2а/1270/6370/2012

за позовом Публічного акціонерного товариства «Рубіжанський картонно-тарний комбінат»

до Луганської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Луганської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Луганський окружний адміністративний суд постановою від 12 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року, відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач на адресу суду касаційної інстанції надіслав письмові заперечення на касаційну скаргу позивача, за змістом яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 квітня 2013 року у справі № 2а/1270/6370/2012 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року, а також витребувано вказану справу із суду першої інстанції.

Луганський окружний адміністративний суд листом від 20 травня 2015 року повідомив про втрату адміністративної справи № 2а/1270/6370/2012 внаслідок захоплення приміщення суду за адресою: м. Луганськ, вул. Поштова, 1, а також зазначив про вжиття необхідних заходів для відновлення втраченого провадження у цій справі.

14 липня 2015 року Луганським окружним адміністративним судом на адресу Вищого адміністративного суду України надіслано частково відновлене втрачене провадження в адміністративній справі № 2а/1270/6370/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» до Луганської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ТОВ «Ремо» до ДПІ у Жовтневому районі м.Луганська Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень на стадії касаційного перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій, приводом для якого є касаційна скарга, а підставами - порушення судом норм матеріального чи процесуального права, суд касаційної інстанції не має повноважень на ревізію рішення суду про відновлення втраченого судового провадження і права на підставі статті 279 КАС України з посиланням на недостатність зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого провадження ухвалювати рішення про закриття касаційного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Посадові особи відповідача у період з 20 лютого 2012 року по 02 квітня 2012 року провели планову виїзну перевірку позивача щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01 липня 2009 року по 31 січня 2012 року, про що склали акт від 03 квітня 2012 року № 0004/2//, яким встановили порушення позивачем:

1) вимог частини першої статті 81 Митного кодексу України, що виразилось у незаявленні відомостей про вартість робіт по розробці оцінюваних товарів та відомостей про вартість робіт по підготовці комплекту технічної документації, що стосуються оцінюваного товару, які є частиною його ціни у розмірі 65 345,49 грн.;

2) вимог підпункту «г» пункту 2 частини 2 статті 267 Митного кодексу України, що виразилось у недекларуванні вартості інженерних та дослідно-конструкторських робіт, безпосередньо необхідних для виробництва імпортованих товарів у розмірі 83 439,98 грн.;

3) вимог частини першої статті 254 Митного кодексу України, що призвело до незаявлення вартості доставки порожніх вагонів під завантаження по іноземній території щодо товарів, які були імпортовані на митну територію України на умовах поставки DAF у розмірі 45 831,07 грн.;

4) вимог частини першої статті 264 Митного кодексу України, що призвело до заявлення занижених витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України товарів, що були імпортовані на митну територію України на умовах поставки FСА - ПДВ в сумі 3 712,62 грн.;

5) вимог частини першої статті 81 Митного кодексу України, що виразилось у заявленні неточних відомості про вагу імпортованого на митну територію України товару у розмірі 3 921,62 грн.

За результатами проведеної перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 06 серпня 2012 року № 41, яким визначив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 302 732,71 грн., з яких 202 250,78 грн. за основним платежем та 100 481,93 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугував висновок митного органу про те, що позивачем при митному оформленні товарів за ВМД від 02 липня 2009 року №704020004/9/002115 заявлено неточні відомості про ціну товарів, а саме: не заявлено відомості про вартість робіт по розробці оцінюваних товарів, які є частиною їх ціни та про митну вартість товарів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з правомірності прийнятого митним органом податкового повідомлення-рішення, оскільки у підприємства відсутні документи, які містять розбивку загальної вартості послуг, отриманих за договорами від 24 лютого 2010 року № 199 та від 01 червня 2009 року № 569 по складовим частинам, а відтак такі послуги підлягають включенню до митної вартості товарів у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що згідно контракту №199, укладеного між позивачем (покупець) та фірмою «Martin» (продавець), покупець зобов'язався купити на умовах FCA, обладнання для виготовлення виробів з картону, яке специфіцировано в Додатку № 1 даного контракту, а також послуги по інжинірингу. Контрактом передбачено, що відповідно до пункту 2 вказаного контракту загальна сума контракту 255.000,00 Евро, до якої входить пакування та навантаження обладнання в транспортний засіб покупця, а також монтаж та пусконалагодження обладнання на підприємстві покупця. Датою поставки вважається дата, вказана в товарно-транспортній накладній, при передачі перевізнику. Відповідно пункту 5 цього контракту обладнання розвантажується в експортній упаковці, належній характеру постачаємого товару. Супровідними документами є: оригінал рахунку, транспортна накладна, копія експортної декларації, пакувальний лист, сертифікат якості. Відповідно до підпункту 12.3 пункту 12 вказаного контракту строк його дії встановлюється з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Крім того, згідно контракту №569, укладеного між позивачем (покупець) та ТОВ «Мосматік» (продавець), останній зобов'язався здійснити постачання одного комплекту обладнання для «Системи управління ІС» - обладнання очисних споруд, у відповідності до специфікацій вказаного договору, виконати роботи по розробці, впровадженню та пусконалагодженні «Системи управління ІС» - реактором очисних споруд, а покупець зобов'язався поставити товар в об'ємі, згідно Додатку №1 до цього договору, протягом 21 календарних днів від дати складення даного контракту. Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 договору - якість товару, який поставляється по даному контракту, повинна відповідати нормативно-технічній документації, стандартам, діючим на території України та підтверджується сертифікатом якості, виданим виробником товару. Продавець гарантує якість товару протягом 12 місяців з дня вводу системи до експлуатації, але не більше 18 місяців з дня поставки. За змістом підпункту 4.1 пункту 4 вказаного договору датою поставки вважається дата митної відмітки на накладній при передачі товару на склад тимчасового зберігання покупця. Приймання товару на підприємстві покупця оформлюється актом приймання-передачі товару. Разом з товаром продавець надає товаро-супровідні документи: рахунок (інвойс), сертифікат якості на товар, товарно-транспортна накладна, пакувальний лист, експортна декларація. Продавець зобов'язався виконати роботи в повному обсязі протягом 35 календарних днів від дати складення цього договору. Датою виконання робіт по даному договору вважається дата підписання сторонами акту вводу «Системи управління» до повної експлуатації. Відповідно до підпункту 5.2 пункту 5 вказаного договору до товару повинна бути надана транспортна накладна, в якій вказується у відповідності до специфікації маса брутто та нетто. Відповідно до підпункту 10.2 пункту 10 цього договору строк дії контракту встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2009 року.

Позивачем на виконання умов контракту №199 надано акт введення обладнання в експлуатацію від 13 травня 2010 року, акт виконаних робіт від 21 травня 2010 року, платіжне доручення; на виконання умов договору №569 - специфікацію обладнання, пакувальний лист, акт приймання виконаних робіт від 01 червня 2010 року, платіжне доручення.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на підтвердження зазначених в актах виконаних робіт та в акті введення обладнання в експлуатацію, не надано доказів та не зазначено, які конкретно роботи були виконані щодо конкретної розробки, впровадженню та налагоджуванню системи управління.

Згідно зі статтею 40 Митного кодексу України усі товари і транспортні засоби, що переміщувались через митний кордон України підлягали митному контролю.

Відповідно до частини першої статті 264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення, повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) визначені статтею 267 Митного кодексу України.

Так, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема пункт 2 вказаної статті встановлює: належним чином розподілена вартість нижченаведених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів.

Інжиніринг це інженерно-консультативні послуги, пов'язані з підготовкою виробничого процесу, або послуги із забезпечення нормального перебігу процесу виробництва та реалізації продукції. Інжинірингові послуги зазвичай надають спеціалізовані інженерно-консультаційні (інжинірингові) фірми. Інколи їх надають будівельні та виробничі компанії. Через те, що інжиніринг передбачає велику кількість різноманітних послуг, які входять до категорії інжинірингових, інжинірингові фірми спеціалізуються за напрямками.

Документи та інші дані, що підтверджують здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - змісту послуг, що надаються, їх обсягу, тощо.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього ж Закону визначено первинний документ як документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що у разі відсутності документів, які містять розбивку загальної вартості послуг, отриманих за договором № 199 по складовим частинам: підготовка комплекту технічної документації, креслення розташування рельсів, монтаж, пуско-налагоджувальні роботи, зазначені послуги, отримані за договором підлягають включенню до митної вартості товарів у повному обсязі у розмірі 22 000,00 Євро. Аналогічно, з огляду на відсутність документів, які містять розбивку загальної вартості послуг, отриманих за контрактом № 569 по складовим частинам: розробка, упровадження, пуско-наладка, зазначені послуги, отримані за договором, також підлягають включенню до митної вартості товарів у повному обсязі у розмірі 8 356,30 Євро.

Враховуючи вказане, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про порушення позивачем умов укладених договорів та неналежне оформлення результатів їх виконання, а відтак податкове зобов'язання, визначене за результатами перевірки, внаслідок порушення підприємством вимог частини першої статті 81 Митного кодексу України, у зв'язку з незаявленням відомостей про вартість робіт по розробці оцінюваних товарів та відомостей про вартість робіт по підготовці комплексу технічної документації, що стосуються оцінюваного товару, які є частиною його ціни, є обґрунтованим та підлягають включенню до митної вартості товарів у розмірі 79 912,13 грн.

Крім того, позивачем оформлено у митному відношенні за ВМД від 30 грудня 2011 року товар №702180002/1/007123: «Комплектна аераційна система (на базі дискових дифузорів до 8-мі аеротенків) для очистки та фільтрації промислових сточних вод, в розібраному стані (для зручності транспортування), який ввезено на митну територію України на умовах поставки DAР згідно зовнішньоекономічного контракту від 05 липня 2011 року № 581-11, відповідно до якого «Stamford Scientific International Inc» USA (продавець) та позивач (покупець).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактично в період з 01 липня 2009 року по 31 січня 2012 року позивачем сплачено на користь «Stamford Scientific International Inc» USA за контрактом суму 266 670,00 дол. США. Позивачем отримано від фірми «CF Ingenierie» Франція послуги з інжинірингу щодо проектування анаеробної системи очищення сточних вод ПАТ «РКТК» на загальну суму 40 512,50 Евро. А саме: 1) згідно контракту від 20.01.2009 № 107 ПАТ «РКТК» придбало у фіри «CF Ingenierie» Франція частину технологічного проектування (базовий інжиніринг) анаеробної системи очищення сточних вод ПАТ «РКТК», загальною вартістю 35 000,00 Евро; 2) згідно контракту від 15.12.2010 № 419 ПАТ «РКТК» та «CF Ingenierie» Франція домовилися про надання інжинірингових робіт-послуг проектування, технічної підтримки і рекомендаціями, пов'язаними з будівництвом, випробуванням і запуском в експлуатацію об'єктів всього на суму 73 850,00 Евро, у тому числі позиція «Анаеробна установка Оптимізація аерації очищувальних споруд» на суму 7 350,00 Евро.

На підтвердження декларування вартості інженерних та дослідно-конструкторських робіт за договорами, укладеними між позивачем та «Stamford Scientific International Inc» USA, фірма «CF Ingenierie» Франція, позивач не надав жодних доказів щодо правомірності декларування вартості інженерних та дослідно-конструкторських робіт, безпосередньо необхідних для виробництва імпортованих товарів, а відтак правомірним є нарахування податкового зобов'язання у розмірі 83 439,98 грн.

Між іншим, відповідно до наданих підприємством для перевірки документів, для здійснення деяких поставок на митну територію України товару «Макулатура» залізничним транспортом на умовах поставки DAF, позивачем були відправлені дорожні вагони за товаром за зовнішньоекономічними договорами: від 14 квітня 2009 року № 439, укладеного між позивачем та фірмою «ДАБЛ-Ю ПИ ВЕЙСТ ПЕЙПЕР ТРЕЙДИНГ ЛИМИТЕД», Кіпр (вантажовідправник товару «Макулатура» - російське підприємство ЗАТ ПЗП «Люблінське», м.Москва, вул. Южнопортова,25, стр.1); від 23 вересня 2009 року № 10, укладеного між позивачем та ЗАТ «Ростоввторпереробка» (Росія, м.Ростов-на-Дону, пер. Елеваторний, буд.1А). Плату за використання залізних доріг Російської Федерації порожніми вагонами позивач здійснив через ВАТ «Интертранслогистик» згідно договору від 24 грудня 2003 року № 0110/Р та Протоколів до нього на підставі актів виконаних робіт, калькуляцій до них та рахунків фактури. Вказані договори та первинні документи на підтвердження виконання умов цих договорів, позивачем під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не надано.

Отже, з огляду на вказане, судами попередніх інстанцій обґрунтовано встановлено, що позивачем незадекларовано вартість доставки порожніх вагонів під завантаження по іноземній території щодо товарів, які були імпортовані на митну територію України на умовах поставки DAF, а відтак обґрунтованим є висновок митного органу про визначення податкового зобов'язання у розмірі 45 831,07 грн.

Також судами встановлено, що позивачем при митному оформленні товарів за 45 ВМД, заявлено занижені витрати на транспортування до місця ввезення на митну територію України товарів, що були імпортовані на митну територію України на умовах поставки FCA, а відтак висновок митного органу про визначення податкового зобов'язання, внаслідок порушення позивачем вимог частини першої статті 264 Митного кодексу України у зв'язку з декларуванням занижених витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України у розмірі 3 712,62 грн. є обґрунтованим.

Крім іншого, встановлено незаявлення позивачем даних про витрати на завантаження, розвантаження оцінюваних товарів, що пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України за 9 ВМД, а відтак є вірним висновок судів першої та апеляційної інстанцій відносно того, що підприємством при митному оформленні товарів за вказаними ВМД, не заявлено даних витрат на завантаження, розвантаження оцінюваних товарів, що пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, що були імпортовані на митну територію України на умовах поставки СІF, що призвело до порушення вимог статті 267 Митного кодексу України та обґрунтованого нарахування митним органом зобов'язань у розмірі 49 077,21 грн.

За змістом статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на те, що позивачем належними первинними документами не спростовано висновки митного органу, викладені в акті перевірки, а відтак прийняте на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду попередньої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» залишити без задоволення.

2. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року у справі № 2а/1270/6370/2012 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Борисенко І.В.
Олендер І.Я.