Справа № 2-а/1570/3055/2011
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2011 р.Справа № 2-а/1570/3055/2011

Категорія: 3.4Головуючий в 1 інстанції: Федусик А.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Державного комітету України у справах національностей та релігії про визнання нечинним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державного комітету України у справах національностей та релігії про визнання нечинним рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року позов залишений без руху, а позивача повідомлено про необхідність у строк до 12 травня 2011 року усунути недоліки у позові та роз'яснено, що в разі не усунення недоліків позов буде визнаний неподаним та повернутий йому.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Державного комітету України у справах національностей та релігій про відмову у наданні статусу біженця неправомірним та скасування його, - залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, - адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Визначення термінів «місце проживання», «місці перебування»та відповідно «реєстрацію»закріплено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»№ 1382-IV від 11 грудня 2003 року, з подальшими змінами ти та доповненнями.

Закон № 1382-IV передбачає, що реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідну реєстрацію мають здійснити зокрема, іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах (ст. 6).

Законними підставами перебування на території України є зокрема, для іноземців та осіб без громадянства - реєстрація на території України паспортного документа або наявність посвідки на постійне або тимчасове проживання в Україні, або документів, що посвідчують отримання статусу біженця чи притулку в Україні (ст. 5).

Таким чином, норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»у частині реєстрації місця проживання та місця перебування не можуть бути застосовані до шукачів притулки, оскільки ні одного з вказаних документів вони не мають.

Реєстрація у встановленому законом порядку шукачів притулку, на час виникнення спірних правовідносин, здійснювалась на підставі п. 4 ст. 8 Закону України «Про біженців», яка передбачала, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань громадянства та реєстрації фізичних осіб та його органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі реєструють осіб, які подали заяви про надання їм статусу біженця, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання їм статусу біженця, яким надано такий статус та які оскаржили рішення щодо статусу біженця.

Виходячи з цього, звернутися за реєстрацію ОСОБА_4 може лише після подачі адміністративного позову до суду.

Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 1 від 25.06.2009 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи громадянства в Україні», - справи щодо рішення індивідуального характеру, а також дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, відповідно до частини другої статті 19 КАС України підсудні адміністративному суду за місцем проживання (перебування) позивача. Якщо позивач не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді територіальна підсудність такої справи визначається відповідно до частини четвертої цієї статті за вибором позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про біженців", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивачу до суду з відповідним позовом, - документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідчення біженця та довідки про: подання особою заяви про надання їй статусу біженця; особу, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання їй статусу біженця; прийняття скарги до розгляду; звернення до суду.

Потрібно враховувати, що після прийняття рішення про відмову у прийнятті заяви про надання статусу біженця, оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця або наданні статусу біженця, про втрату чи позбавлення статусу біженця вказані документи вилучаються, і особа, яка оскаржує таке рішення, як правило, позбавлена можливості надати документальне підтвердження свого місця проживання чи перебування на момент звернення з адміністративним позовом. Тому суд не може повертати позовну заяву на підставі непідсудності справи у зв'язку з непідтвердженням факту проживання (перебування) особи у певному місці. Якщо після відкриття провадження у справі з'ясується, що особа не проживає у вказаному нею місці, суд вирішує питання про передачу справи за підсудністю відповідно до статті 22 КАС України.

Таким чином, у суду не було підстав залишати адміністративний позов без розгляду. Суд після відкриття провадження мав перевірити отриману довідку про звернення до суду із вказівкою адреси проживання Позивача та розглянути позов по суті.

З огляду на викладене, оскаржувану позивачем Ухвалу суду першої інстанції не можна вважати такою, що прийнята відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 204 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року, - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Державного комітету України у справах національностей та релігії про визнання нечинним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3