Справа № 357/1119/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1119/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Л.М. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач, пенсійний орган), в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області призначити позивачу з 23 вересня 2016 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50 % пенсії померлого чоловіка ОСОБА_3 відповідно до ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який за життя перебував на обліку у УПФУ у м.Білій Церкві та з 28.12.2000 р. отримував пенсію по 2 групі інвалідності, призначену у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_2 з 02.09.1999 р. перебуває на обліку в УПФУ у м.Білій Церкві і отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України "Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

16.08.2016 р позивач звернулася до пенсійного органу із заявою переведення її на інший вид пенсії - пенсію по втраті годувальника.

Вказана заява була викладена в довільній формі, а тому відповідач розглянув її в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», та листом від 14.09.2016 роз'яснив порядок відповідного звернення ( а.с.13).

23.09.2016 р. ОСОБА_2 звернулася до УПФУ у м. Білій Церкві із заявою що відповідала формі, визначеній Додатком № 4 до Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р. про переведення її з пенсії за віком на пенсію в зв'язку з втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_3 До заявиї були додані документи, передбачені Порядком (а.с. 37-38 ).

Рішенням УПФУ у м.Білій Церкві від 03.10.2016 р. за № 17231/03 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника із врахуванням довідки про заробітну плату № 24 від 27.12.2000 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з тим, що за результатами перевірки було встановлено, що первинні документи, які слугували підставою для видачі померлому ОСОБА_3 Білоцерківською райспоживспілкою довідки № 24 від 27.12.2000 р. про заробітну плату за роботу в м. Чорнобилі у 1986 році відсутні.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана відмова відповідача є протиправною.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатним членом сім`ї може бути дружина (частина 2 статті 36 цього Закону).

Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такими, що перебували на утриманні померлого годувальника вважаються не тільки ті, яких повністю утримували, але й ті, які одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинної на дату звернення з завою про переведення на пенсію по втраті годувальника) визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року N 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за приписами п.11 якого мінімальний розмір пенсії для непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні становить:на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Судом встановлено, що померлий чоловік позивача отримував пенсію по інвалідності по день смерті, виходячи із розміру заробітної плати, вказаної у довідці № 24, виданої Білоцерківською райспоживспілкою 27.12.2000 р., про заробітну плату за роботу в м.Чорнобилі у серпні 1986 року.

Отже, позивач має право на отримання пенсії по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії по інвалідності, яку за життя одержував ОСОБА_3, а саме виходячи із розміру заробітної плати, вказаної у довідці № 24, виданій Білоцерківською райспоживспілкою 27.12.2000 р., про заробітну плату за роботу в м.Чорнобилі у серпні 1986 року.

Посилання відповідача на відсутність первинних документів, які підтверджували роботу померлого ОСОБА_3 в зоні відчуження та достовірність довідки про заробітну плату, на підставі якої йому була призначена пенсія, є безпідставними, оскільки повторне підтвердження права на пенсію померлих осіб нормами чинного законодавства не передбачено.

Інших підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії відповідачем не зазначено, а судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 167, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.