Справа № 127/9030/17
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/9030/17
Провадження № 2-а/127/510/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Прокопчук А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Викладені в позовній заяві вимоги мотивовано тим, що в лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії державного службовця. Для цього ним були подані довідки про складові заробітної плати, в яких містились «Інші виплати», а саме грошова компенсація за невикористану відпустку в сумі 9359,55 грн. Дана компенсація є складовою заробітної плати та з неї сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому вона підлягає включенню до заробітної плати для обчислення розміру пенсії. Проте, дана компенсація не була врахована відповідачем при визначенні розміру пенсії. В зв'язку з цим, відповідачем було протиправно занизено розмір призначеної позивачу пенсії.

Позивач зазначає, що він в березні 2017 року звернувся до відповідача із заявою провести розрахунок його пенсії відповідно до Постанови КМУ від 14.09.2016 року № 622 за усіма складовими заробітної плати приведеними у довідці №25 від 01.02.2017р. Однак, листом позивачу було відмовлено у задоволенні його вимог. На думку ОСОБА_1, дана відмова є протиправною та такою що суперечить нормам чинного законодавства, тому він був змушений звернутися до суду з даним позовом та просить: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо невключення в заробіток для обчислення пенсії державного службовця йому виплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці включити в суму заробітної плати для обчислення йому пенсії державного службовця розраховану за період з 01.05.2016р. по 31.01.2017 р. грошову компенсацію за невикористану відпустку у сумі 9359,55 грн. та стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 640 грн.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі отримав, подавши у визначений законом строк заперечення проти адміністративного позову, в якому зазначив, що вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з підстав того, що «Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб», затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 року № 622, не передбачено врахування компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустки до заробітної плати, що враховується при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VII. Також, згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-ХІІ,у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за не використану відпустку, вихідна допомога та інше). Також зазначено, що ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а постановою КМУ від 14.09.2016р. № 622 не передбачено обчислення пенсії державним службовцям за нормами ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то при обчисленні пенсії немає законних підстав врахувати грошову компенсацію за не використану відпустку при призначенні пенсії. Крім того, заперечує проти стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, оскільки кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на визначені цілі. Кошти на сплату судового збору в Тимчасовому кошторисі на утримання апарату Управління Пенсійного фондлу України в м. Вінниці на 2017 рік не передбачені. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні даного адміністративного позову.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 48-49), та на день звернення за призначенням пенсії досяг 61 віку.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком (а.с. 50).

З довідки про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 25 від 01.02.2017р., виданої Головним управлінням статистики у Вінницькій області та затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України, встановлено, що ОСОБА_1 за період з 01.05.2016р. по 31.01.2011р., крім заробітної плати була нарахована грошова компенсація за невикористану відпустку у сумі 9359,55 грн. На всі виплати, що включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 8).

Факт неврахування грошової компенсації за невикористану відпустку у сумі 9359,55 грн. до суми заробітку для нарахування пенсії позивачу, підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с. 17-20).

Разом з тим, з довідки Головного управління статистики у Вінницькій області № 68 від 26.04.2017 року, суд вбачає, що до складових заробітної плати ОСОБА_1 за жовтень 2016 року входили: посадовий оклад - 5513,60; надбавка за ранг - 560,00 грн.; надбавка за вислугу років - 2756,80 грн.; надбавка за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації - 827,04 грн.; надбавка за інтенсивність праці - 2756,80 грн.; допомога по тимчасовій непрацездатності - 2837,82 грн. та компенсація за невикористану відпустку - 9359,55 грн., а всього 24 611,61 грн. (а.с. 21). Також в даній довідці зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Матеріалами справи встановлено, що позивач 30 березня 2017 року звертався до відповідача з заявою про проведення розрахунку його пенсії відповідно до Постанови КМУ від 14.09.2016р. № 622 з включенням суми компенсації за невикористану відпустку в розмірі 9359,55 грн. в складові заробітної плати приведеним у довідці №25 від 01.02.2017р. (а.с. 9).

Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці від 13.04.2017 року, позивачу роз'яснено, що «Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб», затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 року № 622, не передбачено врахування компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустки до заробітної плати, що враховується при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VII. Також зазначено, що ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а постановою КМУ від 14.09.2016р. № 622 не передбачено обчислення пенсії державним службовцям за нормами ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому при обчисленні пенсії немає законних підстав врахувати грошову компенсацію за не використану відпустку при призначенні пенсії (а.с. 10-13).

Отже, відповідачем не врахована грошова компенсація за невикористану відпустку при призначенні позивачу пенсії, оскільки вона має разовий характер та не є складовими частинами заробітної у розумінні ст.50 Закону України "Про державну службу", а сам факт утримання із суми допомоги збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця. Крім того, по 31 грудня 2017 року не виплачуються призначені пенсії відповідно до спеціального законодавства, а саме Закону України "Про державну службу".

Однак, суд не погоджується з такою думкою відповідача за наступних обставин.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», пенсiя державним службовцям призначається з дати звернення, але не ранiше дати виникнення права, в розмiрi 60 вiдсоткiв суми їх заробiтної плати, до якої включаються всi види оплати працi, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соцiальне страхування.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону та Наказу Державного комітету статистики України № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" від 13 січня 2004 року визначено структуру заробітної плати, яка складається з:

- основної заробітної плати - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

- додаткової заробітної плати - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

- інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Отже, грошова компенсація за невикористану відпустку належить до інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям встановлені Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що компенсація за невикористану відпустку входить до системи оплати праці державного службовця.

Загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії встановлений ст. 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за правилами частини 1 якої середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Суд критично ставить до посилання відповідача на перелік видів оплати праці, на які не нараховуються страхові внески та, які не враховуються при визначені середньомісячного заробітку для обчислення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 є безпідставними та хибними, тому що даний Перелік втратив чинність згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998 року № 697, а сама дана постанова Кабінету Міністрів України втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року № 1170. Саме даною постановою КМУ затверджено новий перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який діє до теперішнього часу. Слід зазначити, що в даному новому переліку видів виплат, компенсація за невикористану відпустку відсутня, тобто на компенсацію нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і вона підлягає включенню до заробітної плати для обчислення розміру пенсії.

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

- суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

- суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

За змістом наведених норм отримана застрахованою особою сума виплат, з якої були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив у постановах від 20 лютого 2012 року, 14 та 28 травня 2013 р., 03.06.2014 р., 16.09.2014 р. (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-134а14, 21-314а14 відповідно).

А тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що грошова компенсація за невикористану відпустку, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та яка не включена до складу заробітної плати державного службовця, повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії позивача, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", натомість положення Законів України "Про державну службу" є загальними.

Такі ж позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року по справі № 21-430а11 та від 04.03.2014 року по справі № 21-3а14.

З огляду на вищевикладене, оскільки на вказану складову - грошову компенсацію за невикористану відпустку, нараховано відповідний збір на державне пенсійне страхування та вказана виплата включається до складу заробітної плати державного службовця - пенсійний орган повинен врахувати їх при призначенні відповідної пенсії.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає протиправні дії у виді невключення в заробіток для обчислення пенсії державного службовця ОСОБА_1 виплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку з боку Управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці, яке діяло в порушення норм чинного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 19 Контитуції України, а отже в діях відповідача є порушенням чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджених асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, яке мотивоване тим, що відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на визначені цілі, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Також, частиною першою ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про оплату праці", ст. 33 Закону України "Про державну службу", ст.ст. 65, 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 4, 6-11, 14, 69, 71, 86, 94, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо невключення в заробіток для обчислення пенсії державного службовця ОСОБА_1 виплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці включити в суму заробітної плати для обчислення ОСОБА_1 пенсії державного службовця розраховану за період з 01.05.2016 року по 31.01.2017 року грошову компенсацію за невикористану відпустку у сумі 9 359,55 грн.

Присудити на користь ОСОБА_1 витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. (судовий збір), які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністратвиного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: