Справа № 247/14/13а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2017 р. м. Київ К/800/16070/13

К/800/19185/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача), Головчук С.В., Мойсюка М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді,

за касаційними скаргами ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року та управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області на постанови Торезького міського суду Донецької області від 25 січня 2013 року, Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області (далі - УПФ України в місті Торезі Донецької області), третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - ТУДСА в Донецькій області), про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення йому перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року, виходячи з 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді у сумі 45379, 74 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те, що він з 29 жовтня 2004 року звільнений у відставку з посади судді. З 30 жовтня 2004 року отримує щомісячне довічне грошове утримання. У зв'язку з підвищенням у 2012 році розміру заробітної плати працюючих суддів він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за період з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року, однак отримав відмову.

Постановою Торезького міського суду Донецької області від 25 січня 2013 року позовні вимоги задоволені. Визнано протиправною бездіяльність УПФ України в місті Торезі Донецької області щодо нездійснення ОСОБА_4 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року. Зобов'язано УПФ України в місті Торезі Донецької області здійснити позивачу перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року, виходячи з 88% місячної заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідок ТУДСА в Донецькій області, виходячи з 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді, та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року у сумі 44291,42 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року змінено постанову Торезького міського суду Донецької області від 25 січня 2013 року. Абзац третій постанови Торезького міського суду Донецької області від 25 січня 2013 року викладено в наступній редакції: «Зобов'язати УПФ України в місті Торезі Донецької області здійснити ОСОБА_4 перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року, виходячи з 88% місячної заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідок ТУДСА в Донецькій області, але не більше ніж десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року». В решті постанова Торезького міського суду Донецької області від 25 січня 2013 року залишена без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Зазначає, що на час призначення йому довічного грошового утримання Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-XII не передбачав обмеження його максимального розміру.

У касаційній скарзі УПФ України в місті Торезі Донецької області, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що здійснення щомісячного перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці спонукає до порушення норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), так як після перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці буде перевищувати максимальний розмір утримання (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), встановлений частиною п'ятою статті 138 вказаного Закону.

Заперечень на касаційні скарги від третьої особи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 звільнений з посади судді Торезького міського суду 29 жовтня 2004 року на підставі постанови Верховної Ради України від 07 жовтня 2004 року.

Станом на час звільнення, щомісячне довічне грошове утримання позивача складало 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, з огляду на стаж роботи 24 повних роки та 5 кваліфікаційний клас.

З 30 жовтня 2004 року йому призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді, з урахуванням поточної премії.

7 грудня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до УПФ України в місті Торезі Донецької області із заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання судді, виходячи з розрахунку окладу працюючого судді.

Відповідно до довідки ТУДСА в Донецькій області від 28 листопада 2012 року №08-23/2277, заробітна плата працюючого на відповідній посаді судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці згідно статті 129 Закону № 2453-VI, склала 13608,00 гривень, з якої оклад - 9072,22 гривень, надбавка за вислугу років 50% - 4536 гривень.

Однак, рішенням УПФ України в місті Торезі Донецької області від 13 грудня 2012 року йому відмовлено в здійсненні такого перерахунку, з посиланням на відсутність підстав.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на здійснення перерахунку і виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року у сумі 44291,42 грн.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо порушеного права позивача на здійснення такого перерахунку з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року, однак змінив рішення суду першої інстанціїв частині обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, виходячи з того, що відповідно до приписів частини п'ятої статті 138 Закону України № 2453-VI виплата щомісячного довічного грошового утримання судді не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками, на підставі наступного.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (чинній на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В частині третій статті 138 Закону № 2453-VI , який набрав чинності з 30 липня 2010 року, також було закріплено норму про те, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, Законом № 3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частину третю і п'яту статті 138 Закону № 2453-VI викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону).

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI.

Абзацом третім пункту 8 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 встановлено, що частина третя статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність, з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Оскільки за змістом пункту 4 рішення № 3-рп/2013 воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів, визнаних неконституційними, то право на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру виникає з дня ухвалення Конституційним Судом цього рішення. За таких обставин з 3 червня 2013 року у позивача виникло право на перерахунок призначеного щомісячного грошового довічного утримання.

Такий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року та від 24 березня 2015 року (№№ 21-371а14, 21-584а14 відповідно).

Отже, суди не врахували, що з 1 жовтня 2011 року і до ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 3-рп/2013 щомісячне довічне грошове утримання під час перерахунку підлягало обмеженню максимальним розміром та не могло перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а після ухвалення Рішення № 3-рп/2013 мало виплачуватись без обмеження граничного розміру.

Крім того, за правилом частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, положення якого є загальними у сфері пенсійних правовідносин, у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок призначеної пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як зазначено вище та встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до УПФ України в місті Торезі Донецької області із заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання судді з 1 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року лише 7 грудня 2012 року та на підставі довідки від 28 листопада 2012 року.

Виходячи з наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді з 1 липня 2012 року, оскільки за приписами частини четвертої вказаної статті у ОСОБА_4 виникає таке право тільки з 1 грудня 2012 року.

За наведених обставин адміністративний позов ОСОБА_4 з урахуванням меж заявлених ним вимог підлягає частковому задоволенню шляхом зобов'язання УПФ України в місті Торезі Донецької області провести перерахунок і виплату йому щомісячного довічного грошового утримання з 1 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року включно в розмірі 88% суддівської винагороди, але не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційні скарги ОСОБА_4, управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області задовольнити частково.

Скасувати постанову Торезького міського суду Донецької області від 25 січня 2013 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_4.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_4 щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 28 листопада 2012 року №08-23/2277, з урахуванням раніше проведених виплат, з 1 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року включно в розмірі 88 відсотків суддівської винагороди, але не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Мойсюк М.І.