Справа № П/811/1665/16
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 травня 2017 року м. Київ К/800/8073/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Прокуратури Кіровоградської області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 20 березня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення наявних у ній недоліків - 30 днів з моменту отримання зазначеної ухвали.

У строк, наданий судом, недоліки касаційної скарги усунуто.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі неотриманої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду за період з 8 вересня 2016 року до моменту винесення рішення по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у справі № П/881/1036/16 її поновлено на посаді прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень прокуратури Кіровоградської області та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 23 липня 2016 року по 7 вересня 2016 року, проте постанова суду в частині поновлення її на посаді відповідачем не виконана.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у справі № П/881/1036/16 за період з 8 вересня 2016 року по 9 грудня 2016 року в сумі 37076,16 грн.

Так, судами встановлено, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у справі № П/811/1036/16, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ прокурора Кіровоградської області № 361ц від 22 липня 2016 року, поновлено позивача на посаді прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень прокуратури Кіровоградської області та стягнуто з прокуратури Кіровоградської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 липня 2016 року по 7 вересня 2016 року включно в розмірі 17 976,32 грн.

Крім того, судами встановлено, що постанова суду, яка допущена до негайного виконання в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць, відповідачем не виконана в частині поновлення на роботі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що інститут примусового виконання судового рішення застосовується у випадку добровільного не виконання боржником свого обов'язку щодо виконання судового рішення. Обов'язок з добровільного виконання судового рішення про поновлення на роботі не залежить від дій особи, на користь якої винесено таке рішення.

Також суди виходили з того, що при визначенні середньомісячної заробітної плати позивача, яка підлягає виплаті останній при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України судами встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо розміру середньоденної та середньомісячної заробітної плати позивача.

Прокуратура Кіровоградської області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що відповідно до положень частини четвертої статті 257, 258 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 236 Кодексу законів про працю України у випадку добровільного невиконання постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби таке судове рішення виконується примусово після отримання позивачем в суді виконавчого листа та його пред'явлення у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку для примусового виконання до органів державної виконавчої служби.

Крім того, відповідач виходив з того, що у випадках примусового виконання рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання, саме Держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Відповідач вважає, що не порушував норми закону в частині виконання рішення суду щодо поновлення позивача на посаді, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 30 листопада 2016 року по виконанню виконавчого листа №П/881/1036/16, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом 8 вересня 2016 року, надійшла на адресу відповідача лише 5 грудня 2016 року, а відповідно до пункту 2 цієї постанови боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Крім того, відповідно до статей 19, 32 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем державному виконавцю направлено заяву про відкладення вчинення виконавчих дій, яку на даний час не розглянуто.

Проте із вказаними доводами відповідача погодитись не можна з огляду на те, що згідно з частиною п'ятою статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Стаття 236 Кодексу законів про працю України, яка стосується затримки виконання рішення, не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання бути поновленим на роботі.

Частиною другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», яким підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №21-63а15.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, вивчивши яке, приходжу до висновку про його задоволення.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Поновити строк на касаційне оскарження постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Прокуратури Кіровоградської області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець