Справа № 804/5825/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 р. Справа № 804/5825/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням додаткових пояснень, зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім приписів податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств, оскільки позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентами ТОВ «ВЕРРІТАС», ТОВ «ТЕРІКОН-К», ТОВ «Аміна трейд», ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Бест Ліміт», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Оптіма консалт плюс», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Максі-Трейд компані», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Санділ», ТОВ «Бертронні Груп», ТОВ «Техпро Компані», а також правомірно сформував свої витрати по операціям з контрагентами ТОВ «Дерко Груп», ТОВ «Імперіал плюс ЛТД», ТОВ «Радена», ТОВ «Бертронні Груп» та ТОВ «Техпро Компані», що виникли в ході здійснення реальних господарських операцій з вказаними субєктами господарювання, що надавали позивачу послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання у якості субпідрядників в рамках договорів підряду, укладених ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського», ВАТ «Запоріжсталь», ПАО «Криворіжаглобуд» (замовник ПАТ «ПівнГЗК»), ТОВ «Треї-Україна» (замовник ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»). Вказані правочини недійсними в судовому порядку не визнавалися та є реальними, що посвідчується відповідними первинними документами, що були надані до перевірки у повному обсязі, натомість акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами цих правочинів. Посилання відповідача в акті перевірки на податкову інформацію та акти перевірок контрагентів позивача та підприємств, які мали з ними господарські правовідносини, щодо перебування їх у стані припинення, відсутності інформації про трудові ресурси, складських приміщень, транспорту та устаткування не спростовують факту реальності господарських операцій позивача з вищевказаними контрагентами, оскільки позивач не повинен відповідати за будь-які порушення податкового законодавства з боку своїх контрагентів, оскільки, навіть якщо контрагенти позивача і допускали будь-які порушення податкового законодавства, то позивач, як платник податків, не несе жодної відповідальності за порушення іншими платниками податків законодавчих вимог. Взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
У судових засіданнях 08.11.2016р. та 05.12.2016р. представник позивача підтримав предявлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
У судове засідання 12.12.2016р. представник позивача не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судових засіданнях 08.11.2016р. та 05.12.2016р. також заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України та враховуючи клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, з огляду на таке.
З установчих документів позивача слідує, що ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» здійснює діяльність, пов'язану із монтажем водопровідних систем, систем опалювання та кондиціювання повітря, електромонтажними роботами, установленням та монтажем машин і устаткування, іншими монтажними роботами тощо.
За результатами означеної перевірки складено акт №310/04-36-14-03/33759279 від 05.07.2016р., згідно з яким перевіркою, зокрема, встановлено порушення ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» приписів п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого останнім занижено податок на прибуток за період з 01.01.14р. по 31.03.16р. на суму 1717501,00грн., а також порушення позивачем приписів п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в наслідок чого останнім занижено податок на додану вартість (далі ПДВ) на суму 2440607,00грн. у тому числі: у січні 2014 року на 116 667 грн., у березні 2014 року на 49 500 грн., у квітні 2014 року на 130 000 грн., у липні 2014 року на 370 000 грн., у вересні 2014 року на 457 500 грн., у жовтні 2014 року на 80 000 грн., у листопаді 2014 року на 606 666 грн., у травні 2015 року на 558 851 грн., у червні 2015 року на 66 149 грн., у вересні 2015 року на 5 274 грн.
Також в акті зазначалося, що згідно з інформаційними базами даних ДПІ:
- ТОВ «Бест Ліміт» зареєстроване в реєстрі СФП з 16.03.2015р. за ознакою фіктивності: «зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників, анульовано свідоцтво ПДВ»; оперуповноваженим ОУ ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області 10.03.2015р. отримано пояснення ОСОБА_9, який рахується директором ТОВ «Бест Ліміт», згідно з якими останній ніколи не був директором ТОВ «Бест Ліміт» та не здійснював фінансово-господарську діяльність;
- ТОВ «Бертронні Груп», зареєстроване в реєстрі СФП з 26.08.2015р. за ознакою фіктивності: «зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників»; старшим оперуповноваженим ОУ ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_10 отримано пояснення ОСОБА_11, який рахується директором та засновником ТОВ «Бертронні Груп», згідно з якими останній ніколи не був директором та засновником ТОВ «Бертронні Груп» та не здійснював фінансово-господарську діяльність;
- ТОВ «Техпро Компані» зареєстроване в реєстрі СФП з 23.09.2015р. за ознакою фіктивності: «зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників»; старшим оперуповноваженим ОУ ДПІ у Оболонському районі м. Києва ОСОБА_12 отримано пояснення ОСОБА_13, який рахується директором та засновником ТОВ «Техпро Компані», згідно з якими останній ніколи не був директором та засновником ТОВ «Техпро Компані» та не здійснював фінансово-господарську діяльність.
Аналізом наявних інформаційних баз даних (ІС «Податковий блок». Єдиний реєстр податкових накладних) встановлено наступне: відповідно до Реєстру отриманих та виданих податкових накладних в розділі «Отримані податкові накладні» встановлено отримання ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» від контрагентів-виконавців податкових накладних (в рахунок наданих послуг), сума ПДВ по яких здебільшого становить менше 10 тис.грн. Такі податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) не зареєстровані; аналізом ланцюга походження зазначених послуг згідно ЄРПН не встановлено придбання таких послуг контрагентами-виконавцями у інших контрагентів; розрахунки за отримані послуги здійснювались ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» здебільшого за рахунок видачі простих векселів на користь контрагентів-виконавців; згідно з Системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів рахується (рахувалась) розбіжність між показниками звітності ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» та контрагентів-виконавців.
Аналізом податкової та фінансової звітності контрагентів-виконавців встановлено наступне: стан 39 з 70 контрагентів-виконавців на теперішній час 7 (до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей), 8 (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням) та 28 (триває процедура припинення (направлені заперечення органу ДФС)); вид діяльності 67 з 70 контрагентів-виконавців - неспеціалізована оптова торгівля; свідоцтва платників ПДВ у більшості контрагентів-виконавців на теперішній час анульовані; податкова звітність з податку на прибуток подавалась з «нульовими» показниками; остання звітність з ПДВ подавалась або з «нульовими» показниками, або «до відома»; фінансова звітність - до податкових органів не надавались, встановити наявність у підприємства власних основних засобів, складських приміщень, транспортного та торгівельного обладнання для здійснення господарської діяльності не є можливим; чисельність працюючих осіб у контрагентів-виконавців - або мінімальна (1-3 особи), або в місяць здійснення операцій складала 12-16 осіб (приймались на роботу на 1 місяць), або взагалі невідома у зв'язку з неподанням підприємствами звіту форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку»; аналізом ланцюга формування податкового кредиту з ПДВ по значній кількості контрагентів-виконавців встановлено маніпулювання показниками податкової звітності.
Крім того, в акті зазначено, що, оскільки роботи виконувалися на об'єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПАТ «Запоріжсталь», ПАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Дзержинського», то для функціонального доступу та находження автотранспорту на територію вищезазначених підприємств мають бути оформлені відповідні перепустки та дозволи на прохід працівників та в'їзд/виїзд автотранспорту й ввезення/вивезення продукції, матеріалів та обладнання, проте, позивачем відповідних документів щодо проходження через контрольно-пропускні пункти вищевказаних підприємств-замовників працівників контрагентів-постачальників, які надавали послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання та журналів реєстрації проходження працівниками інструктажів з питань охорони праці та пожежної безпеки до перевірки не надано. Безпосередньо у самого позивача на балансі обладнання, яке підлягало обслуговуванню, відсутнє.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, суд зважає на таке.
Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодекс України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх подальшого використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Як свідчать досліджені судом у справі докази, ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» у періоді, що перевірявся відповідачем, мало господарські взаємовідносини з контрагентами ТОВ «ВЕРРІТАС», ТОВ «ТЕРІКОН-К», ТОВ «Аміна трейд», ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Бест Ліміт», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Оптіма консалт плюс», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Максі-Трейд компані», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Санділ», ТОВ «Бертронні Груп», ТОВ «Техпро Компані», ТОВ «Дерко Груп», ТОВ «Імперіал плюс ЛТД» та ТОВ «Радена», на підставі яких позивачем сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит з податку на додану вартість, а також валові витрати, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств, у відповідних звітних податкових періодах, реальність яких виступає предметом спірних правовідносин у справі.
При цьому з матеріалів справи слідує, що ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» (підрядник) укладено договір підряду №20/2014/78 від 30.12.2013р. з ВАТ «Запоріжсталь» (замовник), предметом якого є надання послуг з проведення електромонтажних робіт на об'єкті замовника - «Капітальне будівництво. Доменна піч № 4 (за адресою м. Запоріжжя, Південне шосе, 72)».
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки та до суду надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: №608 від 20.01.14, №501 від 15.01.14, №377 від 13.01.14, №281 від 10.01.14.
Крім того, ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» (підрядник) укладено договір підряду №13-1574-02 від 08.08.2013р. з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» (замовник), предметом якого є надання послуг з проведення електромонтажних робіт на об'єкті замовника - «Реконструкція сортопрокатного цеху, першого пускового комплексу ( перша черга) за адресою м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18б)».
На виконання умов договору про надання послуг від 09.01.2014р. №09/01 ТОВ «ТЕРІКОН-К» у якості виконавця було виконано роботи по профілактичній діагностиці та обслуговуванню наступного обладнання, що знаходиться на об'єкті будівництва замовника ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» - «Реконструкція сортопрокатного цеху, першого пускового комплексу (перша черга) за адресою м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18б)», а саме: роботи по профілактичній діагностиці та обслуговуванню збудника ТЕП-320/48-1122-ВСД-1П1-УХЛ4, допоміжних електропанелей 5731, 5745, діафрагм ДКС-10-150, ДКС-10-200, ДКС-10-205, комплектної установки УКЛ5 7М-6, комунікаційного процесора 6ЕS7414-2ХКО5, усього на загальну суму 925 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 154 166,64 грн.), у тому числі у січні 2014р. на суму 250 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 41 666,68 грн.), у березні 2014р. на суму 280 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 46 666,67 грн.), у квітні 2014р. на суму 395 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 65 833,33 грн.).
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки та до суду надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 71 від 09.01.14, № 110 від 10.01.14, № 164 від 13.01.14, № 190 від 14.01.14, № 233 від 16.01.14, № 235 від 19.03.14, № 260 від 20.03.14, № 280 від 21.03.14, № 305 від 24.03.14, № 327 від 25.03.14, № 351 від 26.03.14, № 377 від 27.03.14, № 398 від 28.03.14, № 495 від 30.03.14.
На підтвердження надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки та до суду надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 87 від 10.01.14, № 126 від 13.01.14, № 193 від 16.01.14, № 247 від 20.01.14, № 294 від 22.01.14, № 337 від 24.01.14, № 10 від 01.04.14, № 26 від 02.04.14, № 40 від 03.04.14, № 60 від 04.04.14, № 76 від 07.04.14, № 94 від 08.04.14, № 112 від 09.04.14, № 122 від 10.04.14, № 142 від 11.04.14, № 162 від 14.04.14.
На підтвердження надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки та до суду надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 46 від 01.07.14, № 110 від 02.07.14, № 172 від 03.07.14, № 243 від 05.07.14, № 313 від 07.07.14, № 439 від 09.07.14, № 523 від 10.07.14, № 471 від 10.07.14, № 541 від 11.07.14, № 611 від 14.07.14, № 656 від 15.07.14, № 749 від 16.07.14, № 787 від 17.07.14, № 835 від 18.07.14, № 987 від 22.07.14, № 1113 від 24.07.14, № 1196 від 25.07.14, № 1282 від 28.07.14, № 1465 від 29.07.14, № 1557 від 30.07.14, № 2009 від 31.07.14, № 7 від 01.07.14, № 67 від 02.07.14, № 128 від 03.07.14, № 194 від 04.07.14, № 259 від 07.07.14, № 334 від 08.07.14, № 395 від 09.07.14.
На підтвердження надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки та до суду надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 711 від 28.07.14, № 627 від 25.07.14, № 479 від 24.07.14, № 456 від 23.07.14, № 434 від 22.07.14, № 418 від 21.07.14, № 406 від 18.07.14, № 394 від 17.07.14, № 364 від 16.07.14, № 331 від 15.07.14, № 297 від 14.07.14, № 269 від 11.07.14, № 231 від 10.07.14, № 202 від 09.07.14.
Як зазначалося вище, позивачем, як підрядником, було укладено договір підряду №20/2014/78 від 30.12.2013р з ВАТ «Запоріжсталь» (замовник), предметом якого є надання послуг з проведення електромонтажних робіт на об'єкті замовника - «Капітальне будівництво. Доменна піч № 4 (за адресою м. Запоріжжя, Південне шосе, 72)».
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 512 від 08.09.14, № 677 від 09.09.14, № 771 від 10.09.14, № 837 від 11.09.14, № 959 від 12.09.14, № 1123 від 15.09.14, № 1201 від 16.09.14, № 1299 від 17.09.14, № 1415 від 18.09.14, № 1475 від 19.09.14, № 1662 від 22.09.14, № 1719 від 23.09.14, № 1810 від 24.09.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 534 від 08.09.14, № 638 від 09.09.14, № 737 від 10.09.14, № 832 від 11.09.14, № 935 від 12.09.14, № 1035 від 15.09.14, № 1123 від 16.09.14, № 1219 від 17.09.14, № 1324 від 18.09.14, № 1436 від 19.09.14, № 1522 від 22.09.14, № 1621 від 23.09.14, № 1722 від 24.09.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 659 від 12.09.14, № 726 від 15.09.14, № 788 від 16.09.14, № 871 від 17.09.14, № 934 від 18.09.14, № 1000 від 19.09.14, № 1071 від 22.09.14, № 1139 від 23.09.14, № 1205 від 24.09.14, № 1394 від 25.09.14, № 1479 від 26.09.14, № 1599 від 29.09.14, № 1738 від 30.09.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 365 від 08.09.14, № 434 від 09.09.14, № 499 від 10.09.14, № 545 від 11.09.14, № 594 від 12.09.14, № 737 від 15.09.14, № 793 від 06.09.14, № 840 від 17.09.14, № 944 від 18.09.14, № 993 від 19.09.14, № 1142 від 22.09.14, № 1192 від 23.09.14, № 1303 від 24.09.14, № 1443 від 25.09.14, № 1476 від 26.09.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 3090 від 31.10.14, № 2957 від 30.10.14, № 2855 від 29.10.14, № 2753 від 28.10.14, № 2653 від 27.10.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 2108 від 30.10.14, № 1620 від 23.10.14, № 1116 від 16.10.14, № 613 від 09.10.14, № 133 від 02.10.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 1890 від 28.11.14, № 1811 від 27.11.14, № 1713 від 26.11.14, № 1637 від 25.11.14, № 1515 від 24.11.14, № 1385 від 21.11.14, № 1319 від 20.11.14, № 1158 від 19.11.14, № 1086 від 18.11.14, № 1023 від 17.11.14, № 861 від 14.11.14, № 787 від 12.11.14, № 607 від 11.11.14, № 534 від 10.11.14, № 533 від 10.11.14, № 433 від 07.11.14, № 432 від 07.11.14, № 326 від 06.11.14, № 325 від 06.11.14, № 67 від 03.11.14, № 141 від 04.11.14, № 237 від 05.11.14, № 238 від 05.11.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 2803 від 28.11.14, № 2661 від 27.11.14, № 2562 від 26.11.14, № 2455 від 25.11.14, № 2371 від 24.11.14, № 2109 від 21.11.14, № 1975 від 20.11.14, № 1851 від 19.11.14, № 1758 від 18.11.14, № 1658 від 17.11.14, № 1348 від 14.11.14, № 1291 від 13.11.14, № 1007 від 11.11.14, № 1139 від 12.11.14, № 952 від 10.11.14, № 654 від 07.11.14, № 587 від 06.11.14, № 449 від 05.11.14, № 358 від 04.11.14, № 231 від 03.11.14, № 359 від 04.11.14, № 232 від 03.11.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 525 від 10.11.14, № 1514 від 24.11.14, № 526 від 10.11.14, № 128 від 04.11.14, № 129 від 04.11.14, № 224 від 05.11.14, № 223 від 05.11.14, № 343 від 06.11.14, № 344 від 06.11.14, № 440 від 07.11.14, № 439 від 07.11.14, № 640 від 11.11.14, № 639 від 11.11.14, № 727 від 12.11.14, № 723 від 12.11.14, № 866 від 13.11.14, № 865 від 13.11.14, № 923 від 14.11.14, № 924 від 14.11.14, № 1021 від 17.11.14, № 1020 від 17.11.14, № 1120 від 18.11.14, № 1121 від 18.11.14, № 1229 від 19.11.14, № 1228 від 19.11.14, № 1336 від 20.11.14, № 1337 від 20.11.14, № 1458 від 21.11.14, № 1457 від 21.11.14, № 1513 від 24.11.14.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 430 від 23.02.15, № 443 від 24.02.15, № 457 від 25.02.15, № 530 від 27.02.15, № 498 від 26.02.15.
З матеріалів справи також слідує, що ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» (субпідрядник) укладено договір субпідряду на капітальний ремонт №21 від 31.05.2012р. з ПАТ «Криворіжаглобуд» (підрядник), предметом якого є надання послуг з проведення електромонтажних робіт на об'єкті замовника ПАТ ПівнГЗК. «Циклічно-поточна технологія скельних порід вскриші в Першотравневому карєрі, за адресою Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Тернівський р-н».
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 73 від 29.05.15, № 72 від 29.05.15.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 17 від 26.05.15, № 18 від 26.05.15, № 27 від 27.05.15, № 28 від 27.05.15, № 37 від 28.05.15, № 38 від 28.05.15.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 290 від 30.04.15, № 291 від 30.04.15, № 292 від 30.04.15, № 293 від 30.04.15, № 294 від 30.04.15.
На підтвердження здійснення господарських відносин з надання вищевказаних послуг з проведення електромонтажних робіт, позивачем до перевірки було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні та рахунки-фактури: № 930 від 28.04.15, № 931 від 28.04.15, № 993 від 29.04.15, № 994 від 29.04.15, № 1091 від 30.04.15, № 1092 від 30.04.15.
При цьому суд зауважує, що факт виконання вищезазначених робіт на адресу замовників генпідрядників позивача - ПАО «Криворіжаглобуд» та ТОВ «Треї-Україна», а також на користь замовників - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського», ВАТ «Запоріжсталь» документально підтверджено, актом перевірки №310/04-36-14-03/33759279 від 05.07.2016р. не спростовано та відповідачем у справі не заперечується.
Таким чином, факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та його вищевказаними контрагентами ТОВ «ВЕРРІТАС», ТОВ «ТЕРІКОН-К», ТОВ «Аміна трейд», ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Бест Ліміт», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Оптіма консалт плюс», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Максі-Трейд компані», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Санділ», ТОВ «Бертронні Груп», ТОВ «Техпро Компані», ТОВ «Дерко Груп», ТОВ «Імперіал плюс ЛТД» та ТОВ «Радена» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, та які в повній мірі відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у звязку із отриманням оплати за поставлений товар.
Щодо доводів відповідача відносно того, що акти виконаних робіт, виписані в ході здійснення означених операцій, оформлені з порушенням вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки в них не вказано місце складання, розшифрування статті витрат, не міститься даних про обсяг (кількість, ціну) наданих послуг та в чому конкретно вони полягали тощо, суд зазначає наступне.
Наявність незначних недоліків первинних документів є обставинами, які самі по собі не позбавляють правового значення виданих контрагентами підприємства первинних документів, що виключає відповідальність платника податків. У разі підтвердження дійсного виконання операції недоліки правореалізуючих документів є порушенням порядку заповнення цих документів, а відтак такі недоліки не можуть слугувати перешкодою для реалізації платником законного права на податковий кредит та на віднесення до складу витрат та доходів, що враховуються при визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, відповідного звітного періоду вартості отриманого (реалізованого) товару (робіт, послуг). Тим більше, що податкові накладні та інші первинні документи за правочинами з означеними вище контрагентами складені з дотримання обовязкових вимог до первинних документів, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними правочинів позивача з вищевказаними контрагентами. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивності господарської діяльності контрагентів позивача, відсутності зв'язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Також відповідачем не надано доказів, які б спростовували реальність існування господарських операцій позивача з контрагентами.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст. 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Водночас, відповідач, стверджуючи про нереальність господарських операцій, не міг керуватися лише припущеннями. Позиція про те, що останні здійснені без мети настання реальності наслідків, не підкріплена належними доказами, а саме: рішеннями суду про визнання їх недійсними або вироком суду про визнання вини позивача у фіктивності (нереальності) вчинення господарських операцій.
Зміст укладених позивачем з ТОВ «ВЕРРІТАС», ТОВ «ТЕРІКОН-К», ТОВ «Аміна трейд», ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Бест Ліміт», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Оптіма консалт плюс», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Максі-Трейд компані», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Санділ», ТОВ «Бертронні Груп», ТОВ «Техпро Компані», ТОВ «Дерко Груп», ТОВ «Імперіал плюс ЛТД» та ТОВ «Радена» договорів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Виписані вищевказаним контрагентами податкові накладні на підставі укладених з позивачем договорів оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України, що відповідачем не заперечується.
Щодо доводів відповідача про те, що згідно з отриманою податковою інформацією контрагенти позивача перебувають у стані припинення (ліквідовано, закрито), не подають податкову звітність, не мають достатню кількість трудових ресурсів, активів, складських приміщень, транспорту та устаткування тощо, суд зазначає, що як на час укладення угод між позивачем та його означеними вище контрагентами, так і на час їх виконання, останні знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також, були платниками податку на додану вартість.
При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обовязку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Окрім викладеного, акт перевірки не містить даних про ліквідацію підприємств у періодах, які перевірялися, їх виключення з ЄДРПОУ, чи про те, що установчі документи, свідоцтво про реєстрацію їх як платників ПДВ та свідоцтво про державну реєстрацію були визнані недійсними на момент здійснення господарських операцій.
Щодо посилань відповідача на те, що правочини, укладені позивачем з цими контрагентами, не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними, підтвердженням чого є неможливість встановлення ланцюгу постачання між вищевказаним підприємствами та їх контрагентами, суд зазначає, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Водночас, навіть, якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.
У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.
Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».
Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Згідно зі ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.
Таким чином, посилання контролюючого органу на наявність порушень податкового законодавства з боку контрагентів позивача не спростовує правомірність дій самого ТОВ «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» та реальності укладених та виконаних ним договорів.
По-перше, станом на час розгляду справи відповідачем не надано доказів наявності відповідного вироку суду, яким би було встановлено вину посадових осіб означених підприємств у вчиненні вищенаведених дій, а також доказів обізнаності позивача про вчинення його контрагентом таких порушень та наявності спільного умислу приховати безтоварні правочини.
По-друге, посилання на пояснення, надані під час допиту в ході кримінального розслідування, є необґрунтованими, адже згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Перелік засобів (джерел доказів) доказування є вичерпним.
Тому, з огляду на те, що обґрунтування таких висновків контролюючого органу не підтверджені належними доказами, зокрема рішеннями судів, якими визнано укладені позивачем договори недійсними, та вироком суду, який набрав законної сили по порушеній кримінальній справі, в ході розслідування якої були здобуті відповідні показання свідків, суд вважає такі висновки відповідача безпідставними.
Відповідач, стверджуючи про нереальність господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, не міг керуватися лише припущеннями. Позиція про те, що означені господарські операції здійснені без мети настання реальних наслідків, не підкріплена належними доказами, а саме: рішеннями суду про визнання їх недійсними або вироком суду про визнання вини позивача у фіктивності (нереальності) вчинення господарських операцій.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено правомірність формування позивачем податкового кредиту та валових витрат, на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення господарських операцій з ТОВ «ВЕРРІТАС», ТОВ «ТЕРІКОН-К», ТОВ «Аміна трейд», ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Бест Ліміт», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Оптіма консалт плюс», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Максі-Трейд компані», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Санділ», ТОВ «Бертронні Груп», ТОВ «Техпро Компані», ТОВ «Дерко Груп», ТОВ «Імперіал плюс ЛТД» та ТОВ «Радена», що ґрунтується на вимогах податкового законодавства, тим більше, що, як зазначалося вище, платник податків не повинен відповідати за порушення, вчинені його контрагентами, та не зобовязаний здійснювати перевірку ділової репутації контрагента чи перевіряти правильність його розрахунків з бюджетом, тим більше, що чинне податкове законодавство не ставить право платника податку на включення сум сплаченого податку до складу податкового кредиту або валових витрат в залежність від господарських, технічних та виробничих можливостей своїх постачальників.
Платник податків (покупець товару, отримувач робіт та послуг) не має обов'язку та права здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару або виконавцями робіт вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, і в подальшому не повинен зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит або віднесення витрат до складу валових за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності за можливе допущення порушення законодавства іншими юридичними особами. При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит або на формування валових витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент порушив податкове законодавство, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому дані порушення не можуть бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит та праві на формування валових витрат за наявності факту здійснення господарської операції. Отже, будь-які порушення, встановлені податковим органом в діяльності контрагентів платника податків, не можуть бути самостійною підставою для визнання недійсними господарських відносин з виконання робіт на адресу позивача, яку з боку контрагентів-виконавців в повному обсязі підтверджено наданими договорами підряду та субпідряду, а також первинними документами бухгалтерського обліку.
Враховуючи, що позивач у періоді, якій було перевірено податковим органом, формував свої витрати та податковий кредит з податку на додану вартість на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають встановленим для них вимогам, своєчасно та в межах проведених господарських операцій, у суду відсутні підстави вважати, що його податкова звітність з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств складалась без відповідного підтвердження первинними документами.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖЕЛЕКТРОМОНТАЖ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_14