Справа № 2-а-234/10/1522
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2011-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2011 р.Справа № 2-а-234/10/1522

Категорія: 10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Бондарь В.Я.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Джабурії О.В.

Шляхтицького О.І.

в зв`язку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Одеського ОВК) про перерахунок раніше призначеної державної та додаткової пенсії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інваліду другої групи необхідно виплачувати пенсію в розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% від розміру мінімальної пенсії за віком, згідно ст.ст. 50, 54 Законом України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

В ході розгляду справи, позивач уточнив позовні вимоги і остаточно просив суд:

· визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 2-ої групи, в частині застосування, в період з 10 травня 2002 року по 31 грудня 2005 року, Постанови Кабінету Міністрів України №01 від 03 січня 2002 року;

· визнати право ОСОБА_1 на щомісячне підвищення до пенсії, як інваліда війни 2-ої групи, з 01 січня 2006 року у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону України №2458-ІV від 03 березня 2005 року;

· визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок, аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування, в період з 10 травня 2002 року по 31 грудня 2006 року, постанови Кабінету Міністрів України №01 від 03 січня 2002 року;

· визнати незаконними дії ГУПФ України в Одеській області при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування, в період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, Постанови Кабінету Міністрів України №01 від 03 січня 2002 року та в частині застосування, в період з 01 січня 2008 року, статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону №107-VІ від 28 грудня 2007 року;

· зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, як інваліду війни 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, з урахуванням його права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, на щомісячне підвищення пенсії у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком за період з 10 травня 2002 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідний рік, та, починаючи з 01 січня 2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно Законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим;

· зобов`язати ГУПФ України в Одеській області, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду війни 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності, щомісячного підвищення пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, керуватися розміром мінімальної пенсії за віком, що встановлюється виключно Законами України, та сплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, щомісячне підвищення пенсії у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Також, в ході розгляду до участі у справі було залучено Головне управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області як другого відповідача.

Відповідачі позов не визнали, посилаючись на його необґрунтованість та на пропущення позивачем строку звернення до суду.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 25 червня 2009 року справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2010 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано протиправними дії УПФ України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням вимоги ст.ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано УПФ України в Одеській області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до норм ст.ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначених за правилами, передбаченими Законами України за період з 27 липня 2009 року по 02 листопада 2010 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії, його визнано інвалідом 2 групи, також він належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Дані факти підтверджуються копіями посвідчення серії НОМЕР_1 від 10 травня 2002 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має, гарантоване Конституцією України, право на нарахування та виплату основної та додаткової пенсій виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак оскільки зміни до позову позивачем були подані лише в липні 2010 року, то позовні вимоги підлягають задоволенню починаючи з 27 липня 2009 року.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що первинний позов щодо захисту прав на отримання основної та додаткової пенсії відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" був поданий 21 лютого 2006 року. Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав за період до 21 лютого 2005 року (21 лютого 2006 року мінус рік), а не за період до 27 липня 2009 року, як помилково вважав суд першої інстанції, внаслідок чого судом помилково не розглянуті спірні правовідносини з 21 лютого 2005 року.

У зв`язку з цим судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - особам, віднесеним до 1 категорії, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком (ч.1 ст. 50).

В усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: 8 мінімальних пенсій за віком - для інвалідів 2 групи; 6 мінімальних пенсій за віком - для інвалідів 3 групи (ч.4 ст. 54).

Підпунктами 12, 15 п. 28 Розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України " ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в новій редакції: "Особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю: інвалідам 1 групи у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам 2 групи у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам 3 групи у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також, викладено в новій редакції ч.4 ст. 54 цього Закону: "Розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для інвалідів 2 групи - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, для інвалідів 3 групи - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вказані зміни визнані неконституційними.

На підставі ч.2 ст. 152 Конституції України - Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року редакція ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до внесення вказаних змін відновила свою дію до червня 2011 року.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що право позивача на отримання основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягало захисту у періоди: з 21 лютого 2005 року по 01 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року по 02 листопада 2010 року день ухвалення рішення судом першої інстанції.

Також, судова колегія акцентує увагу на наступному.

Вимога, яка стосується права на отримання щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 2-ої групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вперше була заявлена позивачем 12 листопада 2009 року (а.с.103-107), тобто, з пропущенням строку звернення до суду.

Крім того, з 01 січня 2006 року редакція Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" була змінена і викладена в такій редакції: "Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав на отримання щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 2-ої групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період до 01 січня 2006 року, а після цієї дати він вже не мав права на зазначене підвищення до пенсії.

Наведені обставини взагалі не булі досліджені судом першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і, відповідно, необхідність їх часткового задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області, Одеського ОВК про зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2010 року скасувати, прийняти нову постанову, якою:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", основної пенсії, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за періоди:

- з 21 лютого 2005 року по 01 січня 2008 року;

- з 22 травня 2008 року по 02 листопада 2010 року,

з урахуванням вже виплачених йому сум основної та додаткової пенсії за ці періоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: