Справа № 756/261/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/261/17 Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

Межевича М.В.

суддів: Земляної Г.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Плевако Ольги Вікторівни про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Плевако О.В. (далі - інспектор УПП у м. Києві ДПП Плевако О.В.) про визнання протиправними дій щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та скасування постанови від 23.12.2016 р. серії АР №275194.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року позов задоволено частково. Скасовано постанову від 23.12.2016 р. серії АР №275194. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції судовий збір у сумі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції в дохід держави.

На вказану постанову Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині задоволення позову та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.12.2016 р. серії АР №275194, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 23 грудня 2016 року о 20:30 год. в м. Києві на просп. Воздухофлотський, 7, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, чим порушив п. 18.1 Правила дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу про адміністративне правопорушення України (далі - КУпАП).

Вказана постанова винесена на місці зупинки позивача та вручена йому згідно його підпису у постанові.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, зокрема виходив з того, що відповідачем в порушення ст. 258 КУпАП не складався протокол про адміністративне правопорушення.

З таким висновком колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 1, 2, 3 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, посилання позивача на те, що працівником поліції протиправно не складався протокол про адміністративне правопорушення, що не дає підстав для складення постанови, - не відповідають нормам чинного законодавства, тому є необґрунтованими.

Також необхідно зазначити, що висновки Конституційного Суду України у рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, стосуються виключно випадків застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП. Крім того, норми КУпАП, зокрема, ст. 258 зазнали змін після вказаного рішення Конституційного Суду України, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції законодавцем було розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення. Такі зміни не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції також виходив із того, що відповідачем не доведено належними доказами наявність вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Такий висновок колегія суддів вважає вірним та основоположним, виходячи з наступного.

За частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність для водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, інспектор УПП у м. Києві ДПП Плевако О.В. зазначила, що при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності вона керувалася власними спостереженнями, відеозапис з нагрудних камер станом на час розгляду справи не зберігся. Крім того, інспектором не було відібрано пояснень у свідків правопорушення, якими у даному випадку могли бути пішоходи, які переходили дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, або водії інших транспортних засобів, які стали свідками порушення правил дорожнього руху.

Докази роз'яснення позивачу його прав та обов'язків відповідно до ст. 268, 308, 308 КУпАП, а також докази відібрання у ОСОБА_3 пояснень перед винесенням оскаржуваної постанови суду також не надані.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові про адміністративне правопорушення від 23.12.2016 р. серії АР №275194 інспектором зазначено, що позивач вчинив правопорушення за адресою: проспект Повітрофлотський, 7, м. Київ.

В свою чергу, позивачем надано суду фотоматеріали дорожньої обстановки за вказаною адресою, з якої не вбачається наявність нерегульованого пішохідного переходу, що не спростовано відповідачем.

За таких обставин відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено жодними належними доказами наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому постанова від 23.12.2016 р. серії АР №275194 підлягає скасуванню.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідачем було помилково застосовано положення ч. 1 ст. 94 КАС України виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі позивачем не було понесено судових витрат у вигляді судового збору за подання позову, оскільки позивач на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП звільнений від сплати судового збору, про що також подавав суду першої інстанції відповідне клопотання.

Крім того, статтею 94 КАС України не передбачено присудження судових витрат, понесених позивачем як фізичною особою у дохід держави.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову частково, однак не погоджується із стягненням з УПП у м. Києві ДПП судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави, тому УПП у м. Києві ДПП необхідно задовольнити частково, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року в частині щодо стягнення з УПП у м. Києві ДПП судового збору в дохід держави - скасувати, оскільки в цій частині постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права. В іншій частині постанову залишити без змін.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року в частині щодо стягнення з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань судового збору в дохід держави - скасувати.

В іншій частині постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Межевич М.В.

Земляна Г.В.

Повний текст постанови складено 15.05.2017 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.