Справа № 22-а-5745/08
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22-а-5745/08

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2011 р.

Справа № 22-а-5745/08

Категорія:8.3

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар – Ханділян Г.В. .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу науково – виробничого закритого акціонерного товариства «Електромаш» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2008 року за адміністративним позовом науково – виробничого закритого акціонерного товариства «Електромаш» до комунального підприємства "Білгород – Дністровське бюро технічної інвентаризації", треті особи на стороні відповідача: Українсько-Молдавське підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Електромаш», товариство з обмеженою відповідальністю "Медична техніка та фармакологія» про визнання неправомірними дій,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2008 року позивач, науково – виробниче закрите акціонерне товариство «Електромаш», звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії комунального підприємства "Білгород – Дністровське бюро технічної інвентаризації» щодо прийняття заяви ТОВ «Медична техніка та фармокологія» до реєстрації прав власності неправомірними

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2008 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі науково – виробничого закритого акціонерного товариства «Електромаш» ставиться питання про скасування судового рішення в зв’язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2007 року представником ТОВ «Медична техніка та фармакологія» була подана заява до відповідача про здійснення державної реєстрації права власності на майно бази відпочинку «Електромаш», що розташована в Сонячному районі с.м.т. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області. До заяви були надані документи: мирова угода від 20.11.2007 року, довіреність представника, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2007 року у справі 310/523-07 про затвердження мирової угоди від 20.11.2007 року, акт приймання – передавання нерухомого майна від 21.11.2007 року. Вказана заява була прийнята та зареєстрована відповідачем 21.12.2007 року.

Вирішуючи справу суд першої інстанції зазначив, згідно п.14 Додатку до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджених наказом міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, мирова угода затверджена рішенням суду є правовстановлюючим документом , на підставі якого повинна здійснюватись реєстрація переходу права власності на нерухоме майно без будь-яких додаткових умов.

Урахувавши наведене суд першої інстанції дійшов до висновку, що перелік документів, які надані представником ТОВ «Медична техніка та фармакологія» для проведення державної реєстрації права власності, у тому числі і 17 технічних паспортів на споруди, що розташовані на території бази відпочинку «Електромаш» відповідають переліку, зазначеному у ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та п.2.1 Тимчасового положення, а тому у державного реєстратора не було підстав, передбачених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та п.3.3. Тимчасового положення, для відмови в прийнятті зави про проведення державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно та відмовив у задоволені позову.

Проте, з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

За встановлених судом обставин, спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5

За статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень є офіційним визнанням та підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Однак, статус власника нерухомого майна пов'язується законодавством не з подальшою реєстрацією права власності за заінтересованою особою, а з наявністю у цієї особи доказів набуття права власності на підставах, що не заборонені законом.

Підстави набуття права власності передбачені законодавчими актами, з ними кореспондується чинне регулювання даного питання статтею 328 Цивільного кодексу України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, та виникає в порядку, передбаченому законодавством; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності з ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є: рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили

Аналогічну правову позицію викладено у роз’ясненні Міністерства юстиції України, яке було направлено нотаріусам та бюро технічної інвентаризації для застосування у роботі .

Так, відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 22.06.2007, № 19-32/30 "Щодо реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна", рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (пункт 10 додатка 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7 лютого 2002 року N 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за N 157/6445).

Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за N 157/6445, встановлено, що забороняється тлумачення прав реєстратором відомостей про заявлені права власності (пункт 3.5). Так, реєстрація прав на нерухоме майно має здійснюватися у відповідності до резолютивної частини рішення суду.

Господарсько-процесуальним кодексом України передбачено, що одним із засобів вирішення спору є мирова угода, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета спору.

Отже, правовстановлюючим документом у розумінні вищенаведених норм права є рішення суду з приводу речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається із матеріалів справи підставою для прийняття документів для подальшої реєстрації слугували: мирова угода від 20.11.2007 року та ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2007 року у справі № 10/523-07, акт приймання – передавання від 21.11.2007 року, які зазначені відповідачем як правоустановчі документи (а.с.62-65)

У відповідності до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2007 про роз’яснення ухвали цього суду від 20.11.2007 року питання, реєстрації права власності на будинки та споруди зазначені мировій угоді підписаної між сторонами та затвердженої судом не були предметом спору по справі, а тому не досліджувались судом , відповідно суд не знаходить підстав для надання відповідних роз’яснень( а.с. 138).

Як вбачається із ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2007 року про роз’яснення ухвали про затвердження мирової угоди, товариство з обмеженою відповідальністю "Медична техніка та фармакологія» набуває право власності нерухомого майна відповідно до мирової угоди затвердженого ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2007 року у справі №10/523-07 після передання вказаного нерухомого майна відповідно до положень чинного законодавства. ( а.с.177).

Отже, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не на підставі договору відчуження не тягне за собою безумовного переходу права власності на об'єкт нерухомості, а вимагає в цьому випадку окремого договірно-правового регулювання шляхом укладання відповідних цивільно-правових угод між попереднім власником нерухомого майна та правонабувачем в установленому порядку, а відтак подана до відповідача ухвала про затвердження мирової угоди з приводу боргових відносин, а не переходу права власності не є документом у розумінні 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та пункту 14 додатка 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7 лютого 2002 року N 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за N 157/6445).

Відповідно до ч.1 ст.20 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" документи, що встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Наявний у матеріалах справи акт прийому - передавання не є свідченням того, що перехід права власності був вчинений у відповідно до вимог закону, оскільки він в порушення вимог ст.657 ЦК України не завірений нотаріально, а не дотримання нотаріальної форми є свідченням нікчемності правочину та рішення суду з цього приводу не вимагається ( ст.ст. 215, 216 ЦК України).

Відповідно до п.п. 2.1,2.2,2.3 п.2.7 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7 лютого 2002 року N 7/5, для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

Заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації.

До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Відповідальність за достовірність та повноту інформації у заяві про державну реєстрацію прав та доданих документах несе(уть) заявник (заявники).

Моментом прийняття заяви про державну реєстрацію прав вважається внесення реєстратором БТІ запису в журнал обліку заяв про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 3, з присвоєнням порядкового номера.

Документи, що підтверджують виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно і подаються для реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України.

Отже, на момент розгляду заяви про державну реєстрацію прав у відповідача не було правових підстав приймати до реєстрації відповідні документи на спірне нерухоме майно з метою подальшої його реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Наведеного суд першої інстанції не врахував та дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, тому, керуючись п. 3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу науково – виробничого закритого акціонерного товариства «Електромаш»– задовольнити , а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2008 року у справі № 22-а-5745/08 – скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити

Визнати дії комунального підприємства «Білгород - Дністровське бюро технічної інвентаризації» по прийняттю заяви від товариства з обмеженою відповідальністю "Медична техніка та фармакологія» про реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс, який знаходиться в селі Затока Білгород Дністровського району Одеської області протиправними.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі постанови суду апеляційної інстанції.

Дата складення та підписання постанови суду в повному обсязі – 10.10.2011 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В Крусян