Справа № 22-а-10572/08
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2011 р.Справа № 22-а-10572/08

Категорія:5.8.3Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Коваля М.П.,

суддів Потапчука В.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі Журкіній І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 про визнання неправомірною бездіяльність щодо визнання стану житлового будинку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2008 року в задоволені даного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та просив прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Апелянт, його представник та треті особи в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечила та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегією суддів встановлено, що позивач та треті особи мешкають у будинку, який, на їх думку, перебуває у стані, що не є придатним для проживання. Позивач просила зобовязати відповідача прийняти рішення про аварійність згаданого будинку та про відселення його мешканців, зокрема її у придатне для проживання помешкання, що відповідає санітарним нормам та нормам житлової площі, визнавши неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає у невчиненні згаданих дій.

Суд першої інстанції відмовляючи позивачу в задоволені її адміністративного позову, мотивував це тим, що певні заходи щодо утримання будинку у належному стані відповідачем прийняті. Позивач стверджує про необхідність визнання згаданого будинку аварійним та вжиття заходів на відселення його мешканців, але на думку суду першої інстанції, доказів необхідності такого позивач не навів.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується у звязку з наступним.

Судом першої інстанції не надано належної уваги тому факту, що Миколаївським філіалом «НДІПроектреконструкція»станом на серпень 2003 року було підготовлено технічний висновок щодо стану конструкції житлових будинків по вул. Маршала Василевського, 44-а (т.с.І , а.с.27-36).

Згідно даного висновку моральне зношування будинку склало 90 % і відноситься до 1 групи.

Встановлено, що за час експлуатації будинку з 1947 р. капітальний ремонт не проводився, а проводилися тільки поточний ремонт, який передбачав оздоблювальні роботи, а не ремонт інженерного обладнання.

Відповідно до таблиці 1 «Правил оцінки фізичного зношування житлових будинків»технічний стан будинку характеризується як ветхий ( фізичне зношування складає 74,5%). При такому проценті фізичного зношування будівлі стан несущих конструкцій є аварійним, а не несучих - ветхим. Подальша експлуатація житлового будинку не можлива без проведення охоронних заходів або повної заміни цих елементів.

Висновком рекомендовано виконати знесення даного житлового будинку. За таких обставин експлуатація вищевказаного будинку, який є небезпечний для всіх його мешканців, є неможливо.

Згідно зі ст. 154 ЖК України, виконавчі комітети місцевих рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Відповідно до Положення про порядок обстеження стану житлових будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 р. № 189, яке є діючим на даний час, таке рішення має право приймати виконавчий комітет міської ради. Колегією суддів встановлено, що по зазначеному будинку відповідних рішень Миколаївської міською радою та виконавчим комітетом Миколаївської міської ради не приймалося, а навпаки було вирішено виконати капітальний ремонт будинку.

Статтею 110 Житлового Кодексу Української РСР визначений вичерпний перелік випадків, коли громадяни виселяються з жилих будинків з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок(жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок(жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий.

Таким чином, всупереч технічного висновку, відповідачем не виконано свого обовязку по визнанню стану жилого будинку, як це передбачено чинним законодавством, яке відносить до обовязків відповідача дбати за станом жилих будинків, які знаходяться у його власності, що ним зроблено не було, стан даного обєкту не визначено, що оцінюється колегією суддів як протиправна бездіяльність.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд, відповідно до ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ст. 71 КАС передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначеного, оцінюючи подані сторонами докази, керуючись внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх єдності, та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зясувавши про відсутність на час закінчення розгляду справи додаткових доказів, крім тих, які наявні в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні приходить до висновку, що відповідач, прийняв оскаржуване рішення не на підставі закону, не обґрунтовано та без урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття цього рішення, у звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Що стосується вимог апелянта щодо зобовязання відповідача визнати будинок аварійним та прийняти передбачені законодавством заходи по розселенню жильців, то колегія суддів вважає, що даний спір в цій частині позовних вимог є спором про житлове право, а тому підлягає розгляду в порядку Цивільно процесуального кодексу України, у звязку з чим, провадження в даній частині позовних вимог має бути закритим.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, не повно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2008 року задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2008 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 про визнання неправомірною бездіяльність щодо визнання стану житлового будинку задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо визнання стану житлового будинку.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: /ОСОБА_23/

Суддя: /ОСОБА_24/

Суддя: /ОСОБА_1/