Справа № 2-а-9956/10/1570
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а-9956/10/1570

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2011 р.

Справа № 2-а-9956/10/1570

Категорія:8,2,1

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача –судді Турецької І.О.

суддів –Стас Л.В., Косцової І.П.

при секретарі –Скоріній Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу приватного підприємства «Владрембут»на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року по справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Владрембут»до Ізмаїльської об’єднаної Державної податкової інспекції Одеської області про скасування податкового повідомлення –рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позивач зазначив, що ним не були порушені вимоги п.п.7.4.1 п.7.4. ст.7 Закону України №168/97 –ВР від 03.04.1997 р. «Про податок на додану вартість»(надалі Закон №168/97), а тому доводи Ізмаїльської ОДПІ, що підприємство повинно нести відповідальність за дії або бездіяльність контрагента є такими, що не засновані на діючому законодавстві.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2010 р. в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що у позивача відсутні належні докази, які б достовірно свідчили про фактичне існування господарської операції між позивачем та його контрагентом, а тому здійснене податковим органом донарахування оскаржуваної суми податкових зобов’язань слід визнати правомірним.

В апеляційній скарзі ПП «Владрембут»ставиться питання про скасування судового рішення у зв’язку з тим, що воно прийнято всупереч чинним законодавчим нормам, що регулювали у 2010 р. порядок визначення податку на додану вартість.

Апелянт просить скасувати ухвалене рішення та постановити нове –про задоволення його позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Ізмаїльської ОДПІ просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

З’ясувавши обставини справи, проаналізувавши доводи апелянта та рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Одеським окружним адміністративним судом

прийняте не обґрунтоване рішення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що Ізмаїльської ОДПІ проведено позапланову невиїзну документальну перевірку з питань дотримання ПП «Владрембут»вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.05.2010 р. по 31.05.2010 р..

Перевіркою були встановлені порушення п.п.7.4.1, п.7.4 ст.7 та п.п. 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону №168/97, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, належну до сплати в бюджет за травень 2010 р. на загальну суму - 7 814 грн.. завищено від’ємне значення –різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за травень 2010 р. на загальну суму –2 186 грн..

На думку податкового органу, порушення виразилися в тому, що позивачем до складу податкового кредиту була включена сума ПДВ у розмірі 10 000 грн. у зв’язку з придбанням послуг механізмів у ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд», але автоматизованою системою співставлення показників податкових зобов’язань та податкового кредиту встановлено невідповідність даних платника податків ПП «Владрембут»та ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд».

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову зазначив у своєму рішенні, що у позивача відсутні належні докази, які б достовірно свідчили про фактичне існування господарських операцій між позивачем та його контрагентом, тому він діяв без належної обачності й обережності, його діяльність спрямована на здійснення операцій, пов’язаних з наданням податкової вигоди з контрагентом, якій не виконує своїх податкових зобов’язань.

Колегія суддів проаналізувавши фактичні обставини справи не погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем податкового законодавства, яке регулює нарахування податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для віднесення до податкового кредиту 10 000 грн. була організація ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд»поставки будівельної техніки для проведення ПП «Владрембут», як субпідрядником ремонтних робіт на вантажному митному комплексі замовника –ТОВ «Євротермінал». Генеральний підрядником цих робіт виступало ВАТ «Чорноморгідробуд».

Документальним підтвердженням права на податковий кредит є видані ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд», двох податкових накладних від 31.05.2010 р. на загальну суму –60 000 грн., в тому числі податок на додану вартість в розмірі 10 000 грн.

Зміст даних податкових накладних відповідає вимогам п.п. 7.2.1, п.7.2 ст.7 Закону №168/97.

Посилання відповідача на деякі помилки, допущені при заповненні контрагентом податкових накладних не може свідчити про їх недійсність, враховуючи, що такі помилки є формальними.

Про те, що господарська операція між ПП «Владрембут»та ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд»дійсно відбулася свідчать акти виконаних робіт, платіжне доручення про переказ коштів за використання техніки, акти приймання виконаних будівельних робіт, в тому числі і за допомогою залученої техніки за травень 2010 р. за формою КБ- 2 в, які підписані генеральним підрядником та замовником.

Слід зазначити, що згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами діяльності позивача є в тому числі і будівництво будівель .

Як правильно зазначив апелянт, законодавством не передбачена відповідальність однієї із сторін правочину за неналежну податкову поведінку іншої сторони.

Крім того, як було з’ясовано в суді апеляційної інстанції і відповідач цього не спростовував, ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд»21.06.2010 р. надало ДПІ у Солом’янському районі м. Києва податкову декларацію податку на додану вартість за травень 2010 р., де задекларувало спірні податкові зобов’язання, але в автоматизованої системі контрагентів за травень 2010 р., вони не були відображені, оскільки при поданні декларації товариством відбулося порушення строків, передбачених п.п.4.7.1 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами».

Суд першої інстанції не надав даним обставинам належної оцінки, що привело к необґрунтованим висновкам про недекларування контрагентом сум податку на додану вартість.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з доводами апелянта про те, що податковий орган, приймаючи спірне податкове повідомлення –рішення не мав інформації про банкрутство контрагента, про його ліквідацію, про набрання чинності вироку суду у відношенні посадових осіб ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд»за злочин, пов'язаний з порушенням податкового законодавства, про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість до дати видачі позивачу податкових накладних.

Про те, що у ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд»відсутні основні фонди та працівники не підтверджено належними доказами, а відповідно до ч.2 ст.71 КАС України на відповідача, як на суб’єкта владних повноважень покладається такий обов’язок.

Стверджуючи про те, що правочин між ПП «Владрембут»та ТОВ «Конструктор Сервіс Трейд»не відбувався податковий орган повинен був оспорювати і право позивача на валові витрати, які він включив по даній господарській операції в сумі 50 000 грн..

Так, відповідно до вимог Закону «Про оподаткування прибутку з підприємств»у випадку не фіктивності правочину, підприємство не має права на валові витрати за вказаною операцією, але в акті перевірки Ізмаїльської ОДПІ дані факти не зазначаються.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.п.7.4 п.7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Підпункт 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону №168/97-ВР передбачає, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, згідно з ч.1 п.3 ст. 202 КАС України є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195 - 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.3 ч.1 ст. 202, ч.2 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу приватного підприємства «Владрембут»–задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року –скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов приватного підприємства «Владрембут»до Ізмаїльської об’єднаної Державної податкової інспекції Одеської області про скасування податкового повідомлення –рішення –задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді зупинення дій Ізмаїльської об’єднаної Державної податкової інспекції Одеської області щодо примусового стягнення донарахованої за результатами перевірки податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 10 158 грн., які були застосовані ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2011 р.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова