Справа № 720/147/17
Суддя: Ляху Г. О.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 720/147/17
Провадження № 2-а/720/11/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

за участю секретаря Каптар Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського ВЗБДР УПД ГУНП в Чернівецькій області Бирчука Руслана Дмитровича та головного управління національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, вказуючи, що 19 січня 2017 року близько 21 години, керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенс», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Центральній в м. Новоселиця Чернівецької області він був зупинений інспектором поліції Бирчук Р.Д., який вказав, що нібито він виїжджаючи з другорядної догори створив перешкоди у русі його службовому автомобілю. Він не погодився із твердженням поліцейського, оскільки коли виїжджав з другорядної дороги, поліцейський автомобіль був на відстані 200 метрів від нього, тому він виїхав на головну дорогу, не створюючи поліцейському автомобілю жодних перешкод. Однак, поліцейський без складання протоколу, виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу. Вважає постанову незаконною з підстав, передбачених у ст. 258 КУпАП, просив скасувати постанову від 19 січня 2017 року про накладення адміністративного стягнення відносно нього та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з наведених підстав, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача головного управління національної поліції в Чернівецькій області подав до суду заперечення проти адміністративного позову,посилаючись на законність дій поліцейського та винесеної ним постанови, у зв'язку із чим просив відмовити у позові та розглянути справу у його відсутності.

Відповідач Бирчук Р.Д., будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився без поважних для суду причин.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що 19 січня 2017 року був пасажиром автомобіля марки «Мерседес-Бенс» під керуванням позивача, якого по дорозі зупинив поліцейський, який висловив претензії, що позивач порушив правила дорожнього руху у виді створення перешкоди у русі поліцейському службовому автомобілі, з чим позивач не погодився, оскільки при виїзді на головну дорогу, поліцейський автомобіль був на великій відстані від них. Поліцейський почав оформляти певні документи, яких позивач відмовився підписати.

Заслухавши пояснення позивача та покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, крім іншого, перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Як передбачено ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 19 січня 2017 року поліцейським ВЗБДР УПД ГУНП в Чернівецькій області Бирчуком Р.Д. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 725 гривень.

Відповідно до змісту постанови 19 січня 2017 року близько 21 години ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенс», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись на перехресті нерівнозначних доріг, при виїзд з другорядної дороги, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі. Від отримання даної постанови ОСОБА_1 відмовився.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 257 Кодексу протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема, процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

З 08 серпня 2015 року вказану статтю доповнено ч. 2, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 Кодексу.

У частині першій статті 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, термін "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу. уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, у наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що складання протоколу про адміністративне правопорушення (фіксування вчиненого правопорушення) та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Однак, судом встановлено, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Однак, такий протокол останнім складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Крім цього, п. 18 Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Проте, справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Виходячи зі змісту положень КУпАП перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Оскільки, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється, тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Оскільки про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122КУпАП протокол не складався, вимоги позивача є обґрунтованими.

Крім того, суд вважає неправомірними дії поліцейського Бирчук Р.Д. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ненадання дороги поліцейському службовому автомобілю в якому їхав сам Бирчук Р.Д..

Виходячи із змісту спірної постанови Бирчук Р.Д. фактично є потерпілим внаслідок вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому він не може поєднувати в собі процесуальні права потерпілого від правопорушення та уповноваженої особи, яка розглядає справу по суті і притягує правопорушника до адміністративної відповідальності, оскільки є заінтересованою особою, що виключає принципи об'єктивності та неупередженості при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Саме на такі аналогічні порушення вказує практика Європейського суду з прав людини, який підкреслює, що тим самим порушується принципи «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Кіпріану проти Кіпру» (рішення суду від 15 грудня 2005 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що той самий орган, щодо якого вчинено порушення, не може накласти стягнення за дане порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною і підлягає скасуванню.

В свою чергу, стосовно вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити, оскільки згідно з вимогами ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, а відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 158, 159, 160 ч.3, 163, 256 КАС України, ст.ст. 245, 256-258, 268, 276-280 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати як незаконну постанову поліцейського ВЗБДР УПД ГУНП в Чернівецькій області Бирчука Руслана Дмитровича від 19 січня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 725 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Новоселицький місцевий адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає чинності після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: