Справа № 522/6319/17
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/6319/17
Провадження №2-а/522/1366/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року суддя Приморського районного суду м.Одеси Кравчук Т.С. у порядку скороченого провадження розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року позивач звернувся до Приморського районного суду м.Одеси із адміністративним позовом до УПФ України в Приморському районі м.Одеси про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням вимог статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.02.2017 року, та з урахуванням раніше виплачених сум, зазначаючи, що він отримує пенсію за віком, при виплаті якої відповідач застосовує показник середньої середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік у розмірі 1197,91, застосовуючи п.1 Постанови КМУ «Про підвіщення рівня соціального захисту населення», вважає такі дії протиправними, оскільки тим самим відповідач здійснює штучне зниження рівня його соціального захисту порівняно з ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді від 04.04.2017 року, було відкрите скорочене провадження, відповідачу був наданий строк для надання заперечень по справі.

Ухвалою судді від 15.05.2017 року на підставі клопотання відповідача було замінено у якості правонаступника з відповідача управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси на відповідача ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси про зобовязання вчинити певні дії.

Відповідач, 24 квітня 2017 року, надав суду заперечення проти позову, у яких зазначив, що під час здійснення переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком Управління керувалось положеннями п.п.1,2 ч.3 ст.45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оскільки позивач отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб Головного управління ПФУ в Одеській області з 1996 року, тому при обчисленні середньомісячного заробітку для розрахунку пенсії позивача не може бути застосовано показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з п.1.7 Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року №22-1 (із змінами) днем звернення за перерахунком пенсії, переведення з одного виду на інший, поновлення виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у звязку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами, у звязку з чим вважає, що дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеса є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені сторонами доводи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1, з 22.02.2017 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеса, та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 05.08.2000 року перебував на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців при головному управлінні ПФУ в Одеській області, як отримувач військової пенсії за вислугу років в статусі визначеному в пункті а) статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в якості - особи офіцерського складу.

В березні 2017 року в УПФУ в Приморському районі м.Одеса позивач дізнався, що при нарахуванні йому пенсії застосовується показник «середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік» у розмірі 1 197,97 грн. при визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

При цьому, робітники пенсійного фонду мотивують застосування вказаного показника положенням абзацу 3 частини 45 Закону №1058 в якій вказано, що при переведені з одного виду пенсій на інший застосовується показник «3с», який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Відповідач здійснює штучне заниження його пенсії порівняно з ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсія позивача розрахована з показником «3с» середньої заробітної плати (доходу) в Україні у 2007 році (1 197,91 грн.), що менше ніж передбачено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка в імперативному порядку встановлює, що для обчислення пенсії застосовується показник «3с» - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

В даному випадку розмір усередненого показника заробітної плати в країні за 2014, 2015 і 2016 роки, який застосовуватиметься для обчислення пенсій призначених у 2017 році, становить 3 263,44 грн., що більше ніж 1 197,97 грн. (2007 рік), який застосовував Відповідач.

При призначенні пенсій у 2017 році для обчислення заробітку, з якого визначатиметься розмір пенсії, має застосовуватись усереднений показник середньої заробітної плати в країні за останні три роки 2014, 2015 і 2016 роки.

Позивач вважає, що кожного місяця відповідач зменшує йому пенсію протиправно застосовуючи до нього показник 3с, який діяв у 2007 році.

Застосування до нього пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у 2007 році - є проявом нехтування Відповідачем позиції Верховного суду України щодо подібних правовідносин.

Так, в постанові Верховного суду України від 9 червня 2015 року у справі №21-550а14 чітко визначено правову позицію, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1058-ІУ, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-ІУ такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічну позицію щодо спірних правовідносин визначено Верховним судом також у справі № 21-612а 14, постанова в якій ухвалена 31 березня 2015 року.

Відповідно до статті 2442 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-ІУ та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Згідно зі статтею 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ та Закону №1058-ІУ, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону №2262-ХІІ, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону №1058-ІУ, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону №1058-ІУ передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону №1058-ІУ заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

3п = 3с х (Ск : К), де:

3п - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

3с - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІУ встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч.2 ст.40 Закону №1058-ІУ для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058-ІУ регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІУ.

Водночас Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник 3с середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Крім того, після звільнення з лав Збройних Сил України позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з п.1, ст.27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії визначається за формулою:

П = 3п х Кс (11 442,88 грн. = 19 119,28 грн. х 0,59850) де:

П - розмір пенсії на місяць, у гривнях 11 442,88 гри.;

3п - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях -19 119,28 гри.;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи - 0,59850 (встановлено розрахунком до розпорядження пенсійного фонду №1358 від 23.02.2017 року.

При цьому, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

3п = 3с х (Ск : К), 19 119,28 грн. = 3 263,44 х ( 848,77663 : 145), де:

3п = 19 119,28 грн. - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

3с = 3 263,44 грн. середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014 2016 роки, хоча Відповідачем застосовано показник 3с у спірному розмірі 1 197,91 грн., як показник 2007 року.

Ск = 848,77663 - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз ); 1 2 3 п, (встановлено розрахунком до розпорядження пенсійного фонду №1358 від 23.02.2017 року).

К = 145 - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи (встановлено розрахунком до розпорядження пенсійного фонду № 1358 від 23.02.2017 року.

На даний час фактичний розмір пенсійної виплати становить 4 580,22 грн.

Позивач вважає, що Відповідач щомісяця недоплачує позивачу 6 862,66 грн. (11 442,88 4 580,22 = 6 862,66 грн.).

Таким чином, Відповідач з лютого 2017 рок кожного місяця порушує гарантовані права на соціальний захист у законних розмірах чим звужує права і свободи позивача, передбачені ст.ст.22, 46 Конституції України.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Суд проти України» зазначав, що законодавча норма, яка передбачає певні виплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, то державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Крім того, робітники пенсійного фонду мотивують застосування вказаного показника - положенням постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №327 «Про підвищені рівня соціального захисту населення».

Згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012 року з метою забезпечення послідовного впровадження державної соціальної політики щодо підвищення стандартів життя Кабінет Міністрів України постановив установити, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Разом з тим, пенсія позивача, не підпадає під жодну категорію з числа визначених у вказаному пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012 року, а саме, ніколи не мав статусу отримувача пенсії призначеної до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; не має статусу особи із числа військовослужбовців строкової служби та не є членом їх сімей, у звязку з чим вважає, що застосовувати пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» № 327 від 23.04.2012 року є протиправним.

Таким чином, суддя вважає, що відповідач повинен, у разі переходу з одного виду пенсії на інший, враховувати загальні норми, визначені ст.40 Закону, згідно до ч.2 ст.40 Закону, для визначення розміру пенсії враховується середня заробітна плата (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Отже, для визначення розміру пенсії відповідачу при здійсненні переведення, необхідно враховувати середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014 р., 2015 р. та 2016 р., так як позивач звернувся з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший 22.02.2017 року

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту пільг.

Також, за статтею 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, аналізуючи наведені норми матеріального права, суддя дійшов висновку, що дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі порушують права позивача та є протиправними, а тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за доцільне стягнути з Державного бюджету України суму сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2 7, 8, 9, 11, 17, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням вимог статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.02.2017 року, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі через Приморський районний суд м.Одеси апеляційної скарги.

Суддя 15.05.2017