Справа № 552/814/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 р.Справа № 552/814/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2017р. по справі № 552/814/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві лейтенента поліції Мушинської О.В.

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом в яком просив:

скасувати постанову серії АР № 673127 від 30.01.2017р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2017р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не обґрунтованість судового рішення, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи; неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неврахування судом першої істанції порушень вимог законодавства працівниками поліції, а саме складення постанови поліцейським не при виконанні службових обов'язків, оскільки службовий автомобіль поліцейських був без увімкнених світлових сигналів, не розгляд адміністративної справи відповідно до вимог КУпАП та КАСУ, притягнення позивача до відповідальності за порушення , яке він не вчиняв.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, додаткові пояснення позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.01.2017р. за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Полтаві лейтенантом поліції Мушинською О.В. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 673127 в якій зазначено, що 30.01.2017р. о 17 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Daewoo Tigo» номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вул.Європейська в м. Полтава здійснив розворот, при цьому перетнув лінію горизонтальної розмітки 1.3 (подвійна суцільна), чим порушив вимоги п.1.3 розділу 34 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. (а.с. 3)

Не погодившись з постановою від 30.01.2016р., позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення правил дорожнього руху позивачем є доведеним, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності відповідачем винесена законно, у спосіб, в межах та в порядку визначеному Конституцією та законами України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - Правила дорожнього руху України).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху, горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху;

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 30.01.2017р. о 17 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Daewoo Tigo» номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вул.Європейська в м. Полтава здійснив розворот, при цьому перетнув лінію горизонтальної розмітки 1.3 (подвійна суцільна), порушивши вимоги п.1.3 розділу 34 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с. 3)

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджений відеозаписом, дослідженим судом під час розгляду справи, а також постановою від 30.01.2017р. Зазначена постанова підписана позивачем без зауважень.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови про накладення адміністративного стягнення, як складеної інспектором не під час патрулювання та виконання службових обов'язків, оскільки наряд поліцейських, за участі відповідача, здійснював рух на службовому авто без увімкнених світлових сигнальних пристроїв, є необґрунтованими, спростовуються записом з відео-реєстратора поліцейського автомобіля та не спростовують факту порушення позивачем правил дорожнього руху та скоєння адміністративного правопорушення.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на зупинення його нарядом поліції за інше правопорушення - вимкнені габаритні вогні, за що передбачений штраф в більшому розмірі -450 грн., та погодження ним щодо застосування до нього менш суворого покарання за інше порушення - перетин суцільної смуги за яке передбачено штраф в розмірі 255 грн. колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду та фактично підтверджують обставини викладені в постанові відповідача.

Крім того, предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення щодо позивача за порушення п.1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху (перетин подвійної суцільної), доказів прийняття відповідачем іншого рішення щодо відповідача не надано, а тому вищезазначені доводи не приймаються судом до уваги.

З під підстав колегія суддів вважає обґрунтованою відмову суду першої інстанції в задоволені клопотання позивача в судовому засіданні про витребування записів з нагрудних відеокамер інспекторів поліції.

Доводи апелянта про те, що інспектором невірно кваліфіковано його дії та накладено адміністративне стягнення за правопорушення, якого він не вчиняв не знайшли свого підтвердження ні під час розгляду в суді першої, ні апеляційної інстанції, доказів протилежного до суду не надано.

Щодо посилань позивача в апеляційні скарзі про відсутність фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення 30.01.2017р. колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.268 КУпАП позивач мав можливість на місце ознайомитися із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання, проте своїми правами не скористався. Доказів відмови відповідача у реалізації прав позивача, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Згідно п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2017р. по справі № 552/814/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 15.05.2017 р.