Справа № 808/3646/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 рокусправа № 808/3646/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі №808/3646/16 за позовом ОСОБА_1 до Другої Запорізької державної нотаріальної контори, треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування запису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 листопада 2017 року звернулася до суду з позовом до Другої Запорізької державної нотаріальної контори, згідно з яким просить скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1, тип обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2116129, зареєстрований 23.06.2005 10:30:07 за №2116129 реєстратором: Запорізькій обласний державний нотаріальний архів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що під час оформлення у жовтні 2016 року права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 позивач дізналася, що на вказану квартиру накладено арешт. Зазначає, що позивач зверталась до Дніпровського ВДВС з питання зняття арешту, проте, позивачу було відмовлено з посиланням на те, що виконавче провадження знищено, а на теперішній час жодних відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 у відділі не перебуває. Вважає, що арешт на квартиру було накладного незаконно, оскільки позивач не є власником вищевказаної квартири. Також, вважає, що наявні підстави для скасування вказаного запису, оскільки виконавче провадження відносно ОСОБА_1 було завершено ще у 2001 році.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що реєстратор не мав права накладати арешт на майно щодо якого не оформлено право власності. Вказує на те, що звернення до суду з цим позовом є єдиним способом захисту прав позивача, який у неї залишився.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 06 грудня 2001 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя накладено заборону на відчуження об'єкту нерухомого майна на квартиру №110, розташовану за адресою м. Запоріжжя, вул. Товариська, буд.56/25 (а.с.24).

Скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 152 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 18.07.1963року зі змінами та доповненнями) передбачені способи забезпечення позову, так, позов забезпечується, серед іншого, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Нікітенко Н.П., яка надана Запорізьким обласним державним архівом, на підставі ст.ст.143, 152 ЦПК накладено арешт на майно відповідача - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (а.с.25).

Тобто, підставою для накладення арешту на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 стало судове рішення, прийняте в порядку забезпечення позову та на підставі приписів Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до приписів статті 156 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до п.1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5 (в редакції чинній на момент накладення заборони) реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, судів, слідчих органів та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон. Реєстратори також уносять та вилучають до (з) Реєстру заборон відомості про тимчасові застереження щодо нерухомого майна.

Таким чином, державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори правомірно 06.12.2001 р. накладено заборону на відчуження трикімнатної квартири АДРЕСА_1, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя прийнятої під час розгляду справи №2-5746/2001. Оскільки ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2001 року оскаржена не була та набрала законної сили у державного реєстратора не було підстав для її невиконання.

При цьому, суд зазначає про те, що посилання позивача на те, що на момент накладання заборони відчуження на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 вона не була її власником, оскільки звернулась за оформленням права власності лише у жовтні 2016 року, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного запису, оскільки такі обставини повинні встановлюватись та досліджуватись судом, який застосував заборону, у тому числі в процедурі оскарження судового рішення, якщо позивач не згодна з правомірністю застосування заборони, та не можуть бути піддані оцінці в межах розгляду цієї справи.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування запису щодо накладення арешту на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Щодо тверджень позивача про те, що звернення до суду з цим позовом є єдиним способом захисту прав позивача, який у неї залишився, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом, оскаржуваний запис було вчинено реєстратором на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2001 року прийнятої під час розгляду справи №2-5746/2001.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 154 ЦПК України (в чинній редакції) заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Враховуючи те, що запис щодо накладення арешту а трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 було вчинено на виконання ухвали суду про забезпечення позову, такий арешт може бути знято лише після скасування заходів забезпечення позову накладених ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2001 року.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі №808/3646/16 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко