Справа № 824/215/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/215/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача Рутинської Ю.О. та представника відповідача Мешака М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області до виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності від 30 березня 2017 року №37.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 06 березня 2017 року по 10 березня 2017 року головним спеціалістом контрольно-ревізійного відділу виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Сабадаш Т.М. проведено планову перевірку територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області з питань правильності та правомірності використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року за результатами, якої складено акт від 10 березня 2017 року. Відповідачем виявлено неправомірну виплату допомоги з тимчасової втрати працездатності.

На підставі вказаного акту суб'єктом владних повноважень прийнято рішення №37 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, в якому зазначено порушення частини першої статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Однак позивач вказував, що при нарахуванні допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю обчислення середньої заробітної плати проводилося відповідно до вимог чинного законодавства.

Зазначав і про відсутність указаного порушення протягом 2015 року, що відображено в акті перевірки виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 лютого 2016 року.

Також позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на те, що при наданні заявок-розрахунків для надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду ним дотримано вимоги щодо їх оформлення та надання пояснень з підтверджуючими документами для їх отримання, а саме: копій листків непрацездатності та розрахунків. При цьому зауважень від працівників Чернівецької міської виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, які здійснювали прийом заявок та проводили перерахування даних коштів, протягом 2016 року щодо перевищення граничних сум отримано не було.

Відтак, позивач вважає, що перевірка була проведена та відповідальними особами помилок не виявлено.

Зазначав, що кошти були профінансовані в повному обсязі без зазначення про перевищення граничних розмірів, що описані в акті від 10 березня 2017 року.

Крім цього, позивач вказував, що відповідачем не вжито превентивних заходів щодо унеможливлення надмірного використання коштів Фонду з метою подальшого використання інформації при проведенні спеціалістами контрольно-ревізійного відділу перевірок із застосуванням відповідних санкцій.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав, наведених у позові, та, вказавши про наявність у матеріалах справи достатніх доказів для вирішення спору по суті, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач надав заперечення проти позову у письмові формі, в яких, зокрема, вказував про встановлене за результатом проведеної у позивача перевірки порушення частини першої статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до неправомірної виплати допомоги з тимчасової втрати працездатності. Посилаючись на обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення, а також зазначаючи про безпідставність доводів позивача, просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, що аналогічні викладеним у письмових запереченнях проти позову. Вказавши про наявність у матеріалах справи достатніх доказів для вирішення спору по суті, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з наказом виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 16 грудня 2016 року №120-ос «Про затвердження плану-графіку проведення перевірок», на підставі направлення від 06 березня 2017 року №38 посадовою особою виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в період з 06 березня 2017 року по 10 березня 2017 року проведено планову перевірку територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області з питань правильності та правомірності використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

На підставі проведеної перевірки 10 березня 2017 року складено акт перевірки правильності та правомірності використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, з якого вбачається, що в ході перевірки використані документи фінансово - господарської діяльності, зокрема: головна книга, бухгалтерські субрахунки (328,365,661), розрахункові листки нарахування заробітної плати застрахованих осіб, виписки поточного банківського рахунку, трудові книжки, табелі обліку використання робочого часу, штатний розпис, накази про надання відпусток, прийому та звільнення з роботи, листки тимчасової непрацездатності, протоколи комісії із загальнообов'язкового державного соціального страхування, заяви розрахунки для призначення матеріального забезпечення, звіти за формою Ф4-ФСС з ТВП.

За результатом перевірки виявлено порушення частини першої статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності суми оплати праці включені без врахування (з перевищенням) граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески, неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності у сумі 12314,43 грн.

В акті перевірки також зазначено, що кошти у вказаній сумі використані з порушенням чинного законодавства не приймаються до заліку та підлягають перерахуванню до бюджету Фонду.

Як вбачається з акту перевірки, а також наявних у справі листків непрацездатності із розрахунками до них, відповідачем були виявлені порушення при нарахуванні позивачем допомоги по тимчасовій непрацездатності за такими листками непрацездатності:

- АВЦ 700461 за період з 30.11.2015-09.12.2015: у липні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 47878,43 грн., потрібно - у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 401,94 грн;

- АГГ 989900 за період 14.12.2015-25.12.2015: у липні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 47878,43 грн., потрібно - у сумі 20706,00 грн., у листопаді 2015 року взято заробітну плату у сумі 5249,52 грн., потрібно - у сумі 6299,42 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 575,04 грн.;

- АГГ 989088 за період з 30.12.2015-08.01.2016: у липні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 47878,43 грн., потрібно - у сумі 20706,00 грн, у листопаді 2015 року взято заробітну плату у сумі 5249,52 грн., потрібно - у сумі 6299,42 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 410,72 грн.;

- АГГ 945058 за період з 24.12.2015-31.12.2015: у червні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 22087,49 грн., у липні 2015 року - сумі 21191,24 грн., у серпні 2015 року - у сумі 31850,00 грн., у вересні 2015 року - у сумі 24441,27 грн., потрібно -у червні, липні, серпні 2015 року-у сумі 20706,00 грн., у вересні 2015 року - у сумі 23426,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 118,20 грн.;

- АГГ 891369 за період з 09.01.2016-18.01.2016: у липні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 47878,43 грн., потрібно - у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 377,78 грн.;

- АГГ 979563 за період з 04.01.2016-19.01.2016: у квітні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 26396,84 грн., у червні 2015 року - у сумі 26869,96 грн., у липні 2015 року - у сумі 37607,07 грн., у серпні 2015 року - у сумі 27354,69 грн., у вересні 2015 року - у сумі 29611,65 грн., у жовтні 2015 року - у сумі 29354,30 грн., у грудні 2015 року - у сумі 39325,09 грн., потрібно у квітні, червні, липні, серпні 2015 року - у сумі 20706,00 грн., у вересні, жовтні, грудні 2015 року - у сумі 23426,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 2013,66 грн.;

- АГГ 945527 за період з 08.02.2016-17.02.2016: у червні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 22087,49 грн., у липні 2015 року - у сумі 21191,24 грн., у серпні 2015 року - у сумі 31850,70 грн., у вересні 2015 року - у сумі 24441,27 грн., у грудні 2015 року - у сумі 25582,87 грн., потрібно у червні, липні, серпні 2015 року - у сумі 20706,00 грн., у вересні, грудні 2015 року - сумі 23426,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової

непрацездатності складає 232,53 грн.;

- АГГ 979794 за період з 29.01.2016-11.02.2016: у червні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 28014,00 грн., потрібно у червні 2015 року - у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 180,00 грн.;

- АГГ 993773 за період з 25.01.2016-03.02.2016: у травні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 21316,22 грн., у червні 2015 року - у сумі 21573,22 грн., у липні 2015 року - у сумі 32104,74 грн., у серпні 2015 року - 21459,47 грн., у вересні 2015 року - у сумі 23496,16 грн., у грудні 2015 року - у сумі 33072,01 грн., потрібно - у травні, червні, липні, серпні 2015року - у сумі 20706,00 грн., у вересні, грудні 2015 року - у сумі 23426,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 340,32 грн.

- АГГ 974525 за період з 10.03.2016-22.03.2016: у липні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 29588,98 грн., потрібно - у липні 2015 року у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 205,98 грн.;

- АГГ 932316 за період з 14.03.2016-23.03.2016: у травні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 21316,22 грн., у червні 2015 року - у сумі 21573,22 грн., у липні 2015 року - у сумі 32104,74 грн., у серпні 2015 року - 21459,47 грн., у вересні 2015 року - у сумі 23496,16 грн., у грудні 2015 року - у сумі 33072,01 грн., потрібно - у травні, червні, липні, серпні 2015 року - у сумі 20706,00 грн., у вересні, грудні 2015 року - у сумі 23426,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 349,47 грн.;

- АГГ 927481 за період з 27.02.2016-21.03.2016: у серпні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 24725,40 грн., потрібно - у серпні 2015 року у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 209,22 грн.;

- АГГ 979989 за період з 23.03.2016-01.04.2016: у серпні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 24725,40 грн., потрібно - у серпні 2015 року у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 55,38 грн.;

- АГГ 989960 за період з 29.02.2016-09.03.2016: у липні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 47878,43 грн., потрібно - у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 490,48 грн.;

- АГГ 967943 за період з 25.03.2016-09.04.2016: у липні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 47878,43 грн. потрібно - у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 901,30 грн.;

- АГГ 961292 за період з 08.04.2016-16.04.2016: у червні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 21573,22 грн., у липні 2015 року - у сумі 22360,90 грн., у грудні 2015 року - 26093,55 грн., у березні 2016 року - у сумі 50976,91 грн., потрібно - у червні, липні 2015 року - у сумі 20706,00 грн., у грудні 2015 року - у сумі 23426,00 грн., у березні 2016 року - у сумі -34450,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 248,17 грн.;

- АГГ 949234 за період з 25.08.2016-16.09.2016: у серпні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 34026,29 грн., у вересні 2015 року - у сумі 24804,00 три., у жовтні 2015 року - у сумі 24535,55 грн., у грудні 2015 року - у сумі 33072,01 грн., потрібно - у серпні 2015 року - у сумі 20706,00 грн., у вересні, жовтні, грудні 2015 року - 23426,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 1251,74 грн.;

- АГГ 222057 за період з 28.07.2016-10.08.2016: у липні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 29588,98 грн., потрібно - у сумі 20706,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 240,84 грн.;

- АГГ 982894 за період з 15.09.2016-23.09.2016: у серпні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 27354,69 грн., у вересні 2015 року - у сумі 29611,65 грн., у жовтні 2015 року - у сумі 29354,30 грн., грудні 2015 року - у сумі 39325,09 грн., у липні 2016 року - у сумі 45674,99 грн., потрібно - у серпні 2015 року - у сумі 20706,00 грн., у вересні, жовтні, грудні 2015 року - у сумі 23426,00 грн., у липні 2016 року - 36250,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 1133,73 грн.;

- АГГ 983006 за період з 22.08.2016-14.09.2016: у серпні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 27354,69 грн., у вересні 2015 року - у сумі 29611,65 грн., у жовтні 2015 року - у сумі 29354,30 грн., у грудні 2015 року - у сумі 39325,09 грн., у липні 2016 року - у сумі 45674,99 грн., потрібно - у серпні - у сумі - 20706,00 грн., у вересні, жовтні, грудні 2015 року - у сумі 23426,00 грн., у липні 2016 року - 36250,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 2393,21 грн.;

- АГГ 892231 за період з 12.09.2016-30.09.2016: у серпні 2016 року позивачем взято заробітну плату у сумі 37700,00 грн., потрібно - у сумі 36250,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 78,68 грн.;

- АГГ 813017 за період з 03.10.2016-10.10.2016: у серпні 2016 року позивачем взято заробітну плату у сумі 37700,00 грн., потрібно - у сумі 36250,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 18,83 грн.;

- АГГ 226123 за період з 27.09.2016-07.10.2016: у грудні 2015 року позивачем взято заробітну плату у сумі 25582,87 грн., потрібно - у сумі 23426,00 грн.; у серпні 2016 року - у сумі 39150,00 грн., потрібно - у сумі 36250,00 грн. Неправомірна допомога з тимчасової непрацездатності складає 87,21грн.

Загальний розмір неправомірних виплат допомоги з тимчасової непрацездатності за період з 30.11.2015 по 10.10.2016 становить 12314,43 грн.

16 березня 2017 року позивачем подано до відповідача заперечення до акту перевірки.

30 березня 2017 року відповідачем прийнято рішення №37 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Вказаним рішенням застосовано до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області фінансові санкції - накладено штраф у розмірі 50 відсотків за неправомірне використання страхових коштів - 6157,22 грн.

Також зазначено, що загальна сума страхових коштів, які підлягають перерахуванню до Чернівецької міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності становить 18471,65 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням, територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області звернулось до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, за результатом проведеної перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем частини першої статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що полягає у неврахуванні позивачем при розрахунку середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464 - VI (в редакції, що діяла в період розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності, що були предметом перевірки) максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти ( а з 01 січня 2016 року - двадцяти п'яти) розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» в період з 01 січня 2015 року по 01 вересня 2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1218,00 грн.; в період з 01 вересня 2015 року по 01 травня 2016 року -1378,00 грн.; в період з 01 травня 2016 року по 01 грудня 2016 року - 1450,00 грн.

Відтак максимальна величина бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період перевірки дорівнювала: січень-серпень 2015 року (17x1218,00) - 20706,00 грн., вересень-грудень 2015 року (17x1378,00) - 23426,00 грн., січень-квітень 2016 року (25x1378,00) - 34450,00 грн., травень-листопад 2016 року (25x1450,00) -36250,00 грн.

Зазначене сторонами в ході судового розгляду справи визнавалось.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266.

Абзацом 1 пункту 3 указаного Порядку передбачено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при розрахунку середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності законодавством встановлено обмеження заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Тобто, при розрахунку середньоденної заробітної плати повинен братись не весь заробіток особи, яка перебувала у тимчасовій непрацездатності, а заробіток в межах граничної суми саме місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховувався єдиний внесок.

Однак, як встановлено відповідачем за результатом проведеної у позивача перевірки та вбачається з наявних у справі листків непрацездатності з розрахунками по заробітній платі (грошовій винагороді суддям), позивачем при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності суми оплати праці були включені без врахування (з перевищенням) граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески.

В ході судового розгляду справи позивачем підтверджувалось, що для розрахунку ним було взято весь заробіток особи, яка перебувала у тимчасовій непрацездатності. А, отже, фактично і той, з якого не нараховувався єдиний внесок.

Наведене свідчить про обґрунтованість висновків відповідача про те, що позивачем при розрахунку середньоденної заробітної плати не були враховані законодавчі обмеження та безпідставно взято для розрахунку увесь заробіток, в тому числі і той, з якого не нараховувався єдиний внесок, що призвело до неправомірної виплати допомоги з тимчасової втрати працездатності в перевіряємий період.

Поряд з цим, посилання позивача в обґрунтування правильності обчислення середньоденної заробітної плати при нарахуванні допомоги у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на абзац 2 пункту 2 та пункт 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням є безпідставним.

Так, згідно абзацу 2 пункту 2 указаного Порядку сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сім'ї) у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. А відповідно до пункту 4 Порядку середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску з розрахунку на один календарний день, яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Посилання позивача на указані норми є помилковим, оскільки вони визначають лише суму страхових виплат, яка є похідною від розміру середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) і обчислюється шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачена законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті. Тобто, для визначення страхової виплати необхідно дві величини: середньоденну заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) помножену на кількість календарних днів, що підлягають оплаті.

Неправильно розрахований розмір середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) призводить до неправильного визначення розміру страхової виплати.

Як вбачається з обставин справи, загальний розмір неправомірних виплат допомоги з тимчасової непрацездатності за період з 30.11.2015 по 10.10.2016 складає 12314,43 грн.

Згідно пункту 1 частини першої статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» роботодавець як страхувальник має право на безоплатне отримання в органах Фонду інформації про порядок використання коштів Фонду.

Пунктом 1 частини п'ятої статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»встановлено відповідальність роботодавця за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Відповідно до частини шостої статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Згідно пункту 5 частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав у відповідача для прийняття відносно позивача рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності від 30 березня 2017 року №37, згідно якого загальна сума страхових коштів, які підлягають перерахуванню до Фонду становить 18471,65 грн (загальний розмір неправомірних виплат допомоги з тимчасової непрацездатності 12314,43 грн + штраф у розмірі 50 відсотків від указаної суми, що складає 6157,22 грн).

Таким чином, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень, який заперечував проти позову, доведено обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позивача не спростовують факту допущеного порушення та не свідчать про незаконність прийнятого відповідачем рішення.

Зокрема, доводи позивача про відсутність порушень протягом 2015 року з посиланням на акт перевірки виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 лютого 2016 року є безпідставними, оскільки такий акт не має жодного значення для даних спірних правовідносин, що виникли у зв'язку із прийняттям відповідачем рішення від 30 березня 2017 року №37, прийнятого на підставі акта перевірки від 10 березня 2017 року, в ході якої було досліджено документи (листки непрацездатності, розрахунки до них тощо) та період діяльності позивача, що не охоплювались попередньою перевіркою Фонду.

Також позивач посилався на те, що при наданні заявок-розрахунків для надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду ним дотримано вимоги щодо їх оформлення та надання пояснень з підтверджуючими документами для їх отримання, а саме: копій листків непрацездатності та розрахунків. При цьому зауважень від працівників відповідача, які здійснювали прийом заявок та проводили перерахування даних коштів, протягом 2016 року щодо перевищення граничних сум отримано не було.

Між тим, такі доводи позивача не свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки відповідно до пункту 7 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2010 року №26, при опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи Фонду перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, працівники Фонду при опрацюванні поданих страхувальниками заяв-розрахунків, перевіривши їх відповідність вимогам названого Порядку, проводять перевірку правильності нарахування та призначення матеріального забезпечення застрахованій особі, й не здійснюють перевірки первинних бухгалтерських документів, на підставі яких страхувальниками вносяться відомості в заявки-розрахунки.

Відтак, суд критично оцінює доводи позивача про невжиття відповідачем превентивних заходів щодо унеможливлення надмірного використання коштів Фонду з метою подальшого використання інформації при проведенні спеціалістами контрольно-ревізійного відділу перевірок із застосуванням відповідних санкцій.

З огляду на викладене, заявлені територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області позовні вимоги є безпідставними й необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 12 травня 2017 року.