Справа № 127/7488/17
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/7488/17
Провадження № 2-а/127/445/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Клапоущака С.Ю.,

при секретарі Гнасько Н.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти ДПС ГУНП у Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР №179620 від 21.03.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти ДПС ГУНП у Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР №179620 від 21.03.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.132 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.2017 року позивач на автомобілі марки «Scania 124», н/з АВ 0471ВС, який належить ТОВ «Вінницьке АТП-10556», рухався в с. Млини, Лохвицького району, Полтавської області, де було автомобіль зупинено відповідачем та без складання протоколу та надання будь яких додаткових пояснень було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого від 21.03.2017 року, в якій зазначено, що позивач перевозив вантаж та встановлено, що навантаження на вісь склало 11850 кг при нормі 11 т, без погодження з НПУ, чим порушив п. 22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне порушення, передбачене ст. 132 КУпАП. Підставою для даної постанови та додатком до неї зазначено «Роздруківка вагового контролю».

Однак, позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам діючого законодавства України з наступних підстав:

Стаття 132 КпАП України виключена згідно із Законом України від 24.09.2008 р. N 586-VI; однак, якщо працівник поліції мав на увазі ст. 132-1 КУпАП, то навіть в цьому випадку роздруківка вагового контролю не можна вважати належним та допустимим доказом, так як її не надано для ознайомлення позивачу, не додано до оскаржуваної постанови, та не може бути належним та допустимим доказом в розумінні визначеному КУпАП, крім того відповідно до п.18. Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. N 879 визначено: за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати, а не роздруківка як зазначено оскаржуваній постанові.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Однак в оскаржуваній Постанові про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не зазначено чи є транспортний засіб контейнеровозом, на яку вісь було навантаження на одиночну, здвоєні або строєні осі.

Позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.245,251, 280 КУпАП.

Таким чином, позивач не порушив правила дорожнього руху і відповідно не скоїв адміністративне правопорушення, а постанова, яку виніс відповідач, є незаконною, тому просив скасувати вказану постанову та провадження по справі закрити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшисть на обставини, викладені вище.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак на адресу надійшло клопотання, відповідно до якого зазначено, що в змісті постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БР №179620 від 21.03.2017 року, інспектором дійсно помилково було зазначено ст. 132 КУпАП, тому просить суд вище вказану постанову скасувати та відповідно вимог ст. 293 КУпАП надіслати постанову відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення серії БР №179620 від 21.03.2017 року до ДПС ГУНП у Полтавській області на новий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є законними, і їх слід задоволити, оскільки безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху підтверджується наданими суду доказами.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Так, із копії постанови серії БР №179620 від 21.03.2017 року вбачається, що 21.03.2017 року о 16.09 год. у с. Млини, Лохвицького району, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Scania 124», д.н.з. НОМЕР_1, перевозив вантаж з перевищенням допустимих осьових навантажень, а саме на одиночну вісь фактично 11850 кг (допустимий 11000 кг) при нормі 11 т, без погодження з НПУ, чим порушив п.22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне порушення, передбачене ст. 132 КУпАП.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд виходить з положень ч.2 ст.71 КАС України в тім, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вищевикладеного, а також враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що інспектором було позбавлено позивача право на захист, відповідачем не були зясовані та доведені всі обставини, які б свідчили що в діях позивача є ознаки правопорушення, жодним технічним записом порушення не зафіксовано, тому суд приходить до висновку, що позивач не порушував ПДР України та здійснював свій рух на законних підставах .

Оскільки будь яких доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 субєктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення останнього до адміністративної відповідальності не може бути здійснено за відсутності доказів його вини, тобто в данному випадку відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення.

Суд критично ставиться до вимоги відповідача у запереченні у відповідності до вимог ст. 293 КУпАП, надіслати постанову відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення серії БР №179620 від 21.03.2017 року до ДПС ГУНП у Полтавській області на новий розгляд, оскільки враховуючи повноваження суду при прийнятті рішення за скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення, доцільно виключити таке повноваження, як скасування постанови з направленням справи на новий розгляд (п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП). Цей інститут (від якого вже відмовились у кримінальному процесі) порушує презумпцію невинуватості. Фактично він означає, що якийсь з елементів складу правопорушення не встановлено чи не доведено. Відповідно, виходячи з презумпції невинуватості, усі сумніви мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Інспектором роти ДПС ГУНП у Полтавській області ОСОБА_2 визнається той факт, що в постанові в справі про адміністративне правопорушення серії БР №179620 від 21.03.2017 року невірно зазначено, що позивач скоїв адміністративне порушення, передбачене ст. 132 КУпАП, оскільки вказана стаття виключена. Дані сумніви суд тлумачить на користь позивача, тому вимоги відповідача про скасування вказаної постанови та направлення справи на новий розгляд відповідно до вимог ст. 293 КУпАП не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки інших доказів вчинення позивачем правопорушення субєктом владних повноважень суду не надано, то притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснено на підставі неналежних доказів його вини.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 11, 14, 71, 158, 159, 160,161-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 268, 287, 288 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити.

Скасувати постанову серії БР №179620 від 21.03.2017 року інспектора роти ДПС ГУНП у Полтавській області ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2015 від 08.04.2015р. постанова підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя: