Справа № 530/332/17
Суддя: Дем'янченко С. М.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Зіньківський районний суд Полтавської області
Справа № 530/332/17
Номер провадження 2-а/530/51/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017 року м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Дем'янченка С.М., секретарі Тараненко Т.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 09 червня 2015 року, він є учасником бойових дій та користується пільгами для учасників бойових дій. У відповідності до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Статтею 17-1Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірах передбачених ст.ст.12-16 вищезазначеного закону здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку, або через установи банків, пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами за місцем їх проживання чи одержання утримання. Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно законами України. Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідним законом мінімальна пенсія за віком, станом на 01.05.2016 року, встановлена у розмірі - 1130 гривень. До сплати у 2016 році позивачу підлягало: 1130 х 5 = 5650 гривень, але йому фактично було виплачено 920 гривень і в зв'язку з цим недоплата становить 4730 гривень. Оскільки Управлінням праці та соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, до 05.05.2016 року, на підставі Постанови КМ України від 02.03.2016 року № 141, позивачу було фактично виплачено 920 гривень,тобто у меншому розмірі ніж це передбачено ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить поновити строк звернення до адміністративного суду, визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» населення за 2016 рік та зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" на момент проведених виплат з урахуванням раніше проведених виплат.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Якименко В.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача управління соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області за довіреністю Рибалко Л.Ф. в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги не визнала.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника, адвоката Якименка В.О., прийнявши до уваги клопотання представника відповідача, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 19 травня 1984 року в селі Велика Павлівка Зіньківського району Полтавської області ( а.с.5). Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 09 червня 2015 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій,користується пільгами для учасників бойових дій( а.с.4), та відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Листом начальника управління праці та соціального захисту населення Зіньківської РДА Півеня В.І. від 11.01.2017 року № 99/07-04 у відповідь на звернення позивача щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня повідомлено, що йому у 2016 році виплачено разову грошову допомогу в розмірі 920 гривень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» (а.с.9).

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Так, Законом України від 28.12.2014 року № 79-УІІІ « Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», розділ УІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено п.26, яким встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2016 рік.

Зазначений закон набрав чинності, його положення у встановленому порядку не були визнані неконституційними, а тому підлягає до виконання.

Відповідно до Постанови КМ України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами , - місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій виплачується в розмірі 920 гривень(п.2 ч.1)

Отже, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у квітні 2016 року розмір зазначеної допомоги визначався Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Суд зазначає, що закон, це документ, нормативний акт, який має вищу юридичну силу, приймається законодавчим органом держави (Верховною Радою України) в особливому порядку. Конституцією України (Основним Законом України) не встановлено пріоритету застосування того чи іншого закону.

Таким чином, при вирішенні цього питання слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

Отже, з 01.01.2015 року Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» припинені дії норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині, яка, зокрема, стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

На час розгляду та вирішення справи зазначені норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» в встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України не визнані.

Відповідно ст.150 Конституції України, до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших нормативно - правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 р. у справі №3-рп/2012 за конституційним поданням Пенсійного фонду України, розтлумачено норми Конституції України щодо застосування судами України нормативно-правових актів Кабінету міністрів України та регулювання цими актами порядку та розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення ст. 1, ч. 1, 3, ст. 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями ст. 3, ч. 1 ст.17, ч. 3 ст. 22, ст. 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей країни, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості Державного бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, Конституційний суд України вказав, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 КАС України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Під час розгляду справи підтверджено, що виплата позивачу у 2016 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня проведена у розмірі, визначеному Постановою КМ України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та "Про жертви нацистських переслідувань». Наведене свідчить про те, що відповідачем у 2016 році було виконано зобов'язання перед позивачем відповідно до чинного положення зазначеної постанови та чинного Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік».

Відповідно до ч. 2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що виплачуючи позивачу у 2016 році допомогу до 5 травня у розмірах, визначених постановою КМУ № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України, а тому, за таких обставин позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 69, 70, 94, 158-165, 167 КАС України, ст.19, 41, 150 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановою КМУ від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та «Про жертви нацистських переслідувань», п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012, рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про поновлення пропущенного строку звернення до адмінстративного суду, визнання протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» населення за 2016 рік та зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат з урахуванням раніше проведених виплат - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст виготовлено 12.05.2017 року.

Суддя -