Справа № 753/2501/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/2501/17 Головуючий у 1-й інстанції: Колесник О.М. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, пенсійний орган), в якому просив суд:

- визнати відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.08.2016 року щодо призначенні йому пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року протиправною;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 21.07.2016 року, тобто з моменту звернення.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_2, починаючи з 30.07.1998 року працював в органах прокуратури.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років та надав документи на підтвердження стажу роботи в органах прокуратури України.

Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом №617/4 від 09.08.2016 року було відмовлено у призначенні у пенсії з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 року, яким передбачено, зокрема, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не призначаються.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана відмова відповідача є протиправною.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Згідно частини 6 статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання, у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 21 липня 2016 року вислуга років позивача становила 24 роки 10 місяців 17 днів, в тому числі:

- на прокурорських посадах - 16 років 4 місяці 16 днів (з 30.07.1998 по 12.02.2013 та з 18.09.2014 по 21.07.2016).

- на посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України - 1 рік 7 місяців 26 днів (з 13.02.2012 по 17.09.2014 та з 03.03.2014 по 30.05.2014);

- на посадах начальницького органів внутрішніх справ - 4 роки 10 місяців 11 днів (з 20.09.1993 по 01.08.1998);

- навчання в Національній академії внутрішніх справ МВС України (з 01.08.1994 по 26.06.1998);

- військова служба - 1 рік 11 місяців 24 дні (з 30.05.1991 по 24.05.1993).

З огляду на викладене, на час звернення до відповідача за призначенням пенсії, позивач мав вислугу років у відповідності до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Посилання ж відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України; до 1 червня 2015 року не прийнятий закон, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії після 1 червня 2015 року відповідно частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року та діяв на час звернення позивача про призначення вказаної пенсії та підлягає застосуванню.

Інших підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії відповідачем не зазначено, а судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 167, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.