Справа № 2а/0370/1828/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Київ К/800/47428/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.

суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,

при секретарі: Горбатюку В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (правонаступник Луцької об'єднаної державної податкової інспекції) (далі - ОДПІ)

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2011

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013

у справі № 2а/0370/1828/11 (70671/11/9104) Волинського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Маркет Груп»

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2011, залишеною без зміну ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.12.2010 № /0.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні суду касаційної інстанції проти касаційної скарги заперечує, просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у податковому обліку позивача за серпень, листопад 2008 року суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 1253488,00 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 13.12.2010 № /0, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 30.11.2010 № 8923/23-3/31398759.

Згідно з цим актом (з врахуванням результату розгляду заперечень позивача) Товариство порушило норми пункту 1.8 ст. 1, підпункту 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР), у зв'язку з чим не підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у сумі 1253488,00 грн., в тому числі: за серпень 2008 року - 297902,00 грн., за листопад 2008 року - 955586,00 грн., у зв'язку з неможливістю підтвердити сплату сум ПДВ ППВКФ «Кристина» за операціями з поставки позивачу металоконструкцій (конструкцій г/к поґрунтованих) та ТОВ «Континент-Трейд» за операціями з поставки позивачу підрядних робіт з ремонту нежитлових приміщень, виконання яких останнім, як посередником, отримано від ТОВ «Гіппо» у серпні 2006 року.

У судовому процесі встановлено, що заявлені позивачем у податковому обліку за серпень, листопад 2008 року суми бюджетного відшкодування були сформовані за рахунок податкового кредиту з ПДВ за податковими накладними, виписаними від імені ТОВ «Континент-Трейд» та ППВКФ «Кристина» за наслідками поставки позивачу підрядних послуг з виконання ремонту нежитлових приміщень, розташованих за адресою м. Луцьк, вул. Соборності, 43, вартістю 1787413,87 грн., в тому числі ПДВ 297902,00 грн., та металоконструкцій вартістю 5733514,00 грн., в тому числі ПДВ 955586,00 грн.

Відповідно до пункту 1.8 ст.1 Закону № 168/97-ВР (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Абзацами першим, другим підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 цього Закону встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст.7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду (підпункт 7.7.2 цього пункту).

Платник податку, згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту, може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Заперечуючи проти позову та доводячи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум бюджетного відшкодування, задекларованих у зв`язку із включенням до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними, виписаними ППВКФ «Кристина», обґрунтовано не підтвердженням слати сум ПДВ Корпорацією «Альтіс-Холдінг» як постачальником у 2-у ланцюзі поставки (постачальник ППВКФ «Кристина») внаслідок неотримання відповіді на запит ОДПІ від ДПІ у Святошинському районі м. Києва, на обліку в якій знаходиться Корпорація «Альтіс-Холдінг»

Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що вищенаведені норми Закону № 168/97-ВР не ставлять у залежність право платника податку на отримання бюджетного відшкодування від фактичної сплати сум ПДВ до бюджету іншими платниками податку - постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність поставок у судовому процесі не спростована. Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді повернення надмірно сплаченої суми ПДВ з бюджету за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені. Будь-яких доводів з приводу того, що позивач був обізнаний зі станом виконання податкових зобов'язань постачальниками по ланцюгу поставок, ОДПІ не наводить, так само, як не наводить обґрунтованих доводів на спростування достовірності документів бухгалтерського та податкового обліку, на підставі яких позивач включив ПДВ в сумі 955586,00 грн. до податкового кредиту в податковій декларації за вересень 2008 року.

Відповідно до вимог частини 2 ст. 71 КАС України на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову, покладено процесуальний обов'язок щодо доказування правомірності податкового повідомлення-рішення, яке позивач оскаржує.

Разом із тим, не можна погодитися з висновком судів попередніх інстанцій щодо встановлення у судовому процесі факту поставки позивачу від ТОВ «Континент-Трейд» підрядних послуг, а відтак і з висновком про правомірне формування позивачем податкового кредиту у розмірі 297902,00 грн. у податковій декларації за липень 2008 року за податковими накладними від імені цього постачальника.

Як встановлено у судовому процесі, між позивачем (орендодавець) та МЖК «Конкріт» (орендарем) 01.01.2008 укладено договір № 129-07 оренди об'єкту нерухомості - частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою м. Луцьк, вул. Соборності, 43. 30.07.2008 до цього договору укладено додаткову угоду з участю ТОВ «Континент-Трейд» як суборендаря, згідно з якою позивач зобов'язувався відшкодувати ТОВ «Континент-Трейд» його витрати на поліпшення об'єкта оренди на загальну суму 1787413,87 грн., включаючи ПДВ, до 31.07.2008. Актом від 31.07.2008 поліпшення об'єкта оренди вартістю 1787413,87 грн., включаючи ПДВ, ТОВ «Континент-Трейд» передані позивачу (а.с. 84, 85). ТОВ «Континент-Трейд» була виписана податкова накладна від 31.07.2008 № 3313 на поставку послуг з поліпшення об'єкта нерухомості вище зазначеної вартості, яку позивач 31.07.2008 сплатив ТОВ «Континент-Трейд» в безготівковому порядку розрахунків.

ТОВ «Континент-Трейд» не було виконавцем послуг з поліпшення об'єкту нерухомості; під час перевірки на підтвердження податкового кредиту в сумі 298841,54 грн. надало податкову накладну, виписану ТОВ «Гіппо», від 02.08.2006 № 2941, яка, як свідчить акт перевірки від 30.11.2010, була відображена ТОВ «Гіппо» у податковому обліку за серпень 2006 року (а.с. 16-17).

Така невідповідність дат виписки податкових накладних безпосереднього виконавця послуг на адресу ТОВ «Континент-Трейд», а останнього - на адресу позивача із датами укладення договору оренди об'єкту нерухомості № 129-07 (01.01.2008), додаткової угоди до цього договору, актом передачі послуг (30.07.2008 та 31.07.2008), спростовує достовірність інформації щодо операції з поставки послуг, зафіксовану в податковій накладній від 31.07.2008 № 3313, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у податковому обліку за липень 2008 року на 297902,00 грн. з посиланням на поставку підрядних послуг від ТОВ «Континент-Трейд».

Представник позивача не зміг дати пояснення з приводу такої не відповідності, коли придбання ТОВ «Континент - Трейд» послуг з поліпшення приміщень, які є власністю позивача, мало місце задовго до виникнення відносин між позивачем і цим товариством.

З огляду на це висновок судів попередніх інстанцій про неправомірне зменшення ОДПІ суми бюджетного відшкодування в податковому обліку позивача за серпень 2008 року на 297902,00 грн. не відповідає обставинам у справі.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 13.12.2010 № /0 підлягає скасуванню в частині зменшення бюджетного відшкодування за листопад 2008 року на суму 955586,00 грн. (1253488,00 - 297902,00).

Враховуючи, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені без дотримання норм статей 69, 70, 86 КАС України, однак, суди правильно вирішили спір в частині позовних вимог, постанова суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають зміні, а позов - частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити частково, змінити постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013, позов задовольнити частково: скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 13.12.2010 № /0 в частині зменшення бюджетного відшкодування за листопад 2008 року на суму 955586,00 грн.

В задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписВ.П. Юрченко