Справа № 638/17735/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

в порядку ч. 3 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України
З 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів».
Позивач 13 жовтня 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою довільної форми про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-VІІ та надав довідку від 06 жовтня 2016 року про суму заробітної плати на посаді проректора по учбовій роботі - заступника начальника управління Національної академії прокуратури України.
Відповідач листом від 21 жовтня 2016 року повідомив позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії за відсутністю підстав, оскільки з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема Закону України «Про прокуратуру».
Підстави та порядок перерахунку пенсій позивача були врегульовані ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.
Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Поряд з цим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VІІI, частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".
Даний Закон згідно пункту 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01 січня 2015 року.
Судами встановлено, що на момент звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії (жовтень 2016 року) Кабінетом Міністрів України не було прийнято відповідний нормативно-правовий акт на виконання положень статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ у чинній редакції.
Я вважаю, що відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Також вважаю, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Закону України "Про прокуратуру" в попередній редакції, оскільки пунктом 3 Розділ XII ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", набрав чинності частково з 15 липня 2015 року, визнані такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.
Окрім того, зазначаю, що здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи послуговуються тими формами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Так, ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку пенсії).
При цьому, п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
В матеріалах справи відсутнє рішення пенсійного органу про відмову в задоволені заяви позивача про перерахунок пенсії.
Суд апеляційної інстанції зазначене рішення також не досліджував.
Крім того, суд першої інстанції визначився про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1, яких останній не заявляв, - визнав протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу. При цьому, ані суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції не визначився щодо наявності підстав для виходу за межі позовних вимог позивача.
Вважаю, що судові рішення прийняті без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи та суті позовних вимог позивача ОСОБА_1
Суддя
Харківського апеляційного
адміністративного суду Мельнікова Л.В.