Справа № 808/602/17
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року о 15 год. 21 хв.Справа № 808/602/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Горбової І.С.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Прокофєва С.А., Супруна О.В., Майстренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112020000/2016/000026/2 від 28.11.2016;

визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112020000/2016/000027/2 від 28.11.2016;

зобов'язати відповідача прийняти та подати для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на ненадання позивачем витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення заявленого товару за заявленою декларантом митною вартістю. Представники відповідача в судовому засіданні просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 01 листопада 2016 року між позивачем та фірмою «Томас Краусе» укладено договір купівлі - продажу №01_11, відповідно до п.1.1 якого продавець - фірма «Томас Краусе» зобов'язується передати у власність покупця - ФОП ОСОБА_5 бувшу у вжитку автомобільну техніку, частин та комплектуючі до легкових та вантажних автомобілів, будівельну техніку та механізми, транспортні контейнери, причепи, трактори, автонавантажувачі, автокрани німецького виробництва, або країн ЄС, а покупець зобов'язується примати та своєчасно проводити його оплату на умовах даного договору.

На виконання умов Контракту позивачем імпортовано на митну територію України товар, відповідно до Додатку №1 від 02.11.2016 та Додатку №2 від 03.11.2016 до Договору №01_11 від 01.11.2016, а саме:

кабіна вантажного автомобіля до 7,5 т, марки IVECO р.в. 1992 року, білого кольору в зборі, що була в експлуатації - 1шт.; каток дорожный самохідний для вирівнювання поверхні грунту і ущільнення дорожнього покриття марки BO MAG, тип: BW100AD, серійний № 97578, р.в.-1999 року, колір жовтий, був в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; ручний вібротрамбовщік ґрунту марки BOMAG, серійний № 002957, р.в. 1991 року, колір жовтий, був в експлуатації, вимагає капітального ремонту (в частково розібраному стані для зручності транспортування) - 1 шт.; піскоструйний апарат марки Sandstrahlapparat, серійний №8/2027/050, р.в. 1976, колір світло-сірий, був в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; підйомна пересувна гідравлічна ферма з 2-ма гідроциліндрами, призначена для монтажу на дорожньому транспортному засобі для завантаження / розвантаження контейнерів на транспортному засобі марки Meiler, колір чорний, що була в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1 шт.; колеса в зборі з гумою R13 з чорних металів, бувші в експлуатації - 1шт.,Колеса в зборі з гумою R14 з чорних металів, що були в експлуатації - 6шт.; колеса в зборі з гумою R15 з чорних металів, що були в експлуатації - 3шт.; кузов бортовий, тентований для причепа марки KRONE, тип WP 7.3 LF 4, №XW1134823. р.в. 1999 року, вага: 2360 кг, повна вага 16 т, колір бортів синій, тент білий, був в експлуатації, вимагає ремонту - 1шт.; повітряний компресор lngersoll-Rand, з дизельним двох-циліндровим двигуном. Модель P100WD, серійний номер 200334Е91137, був в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт. (товари увійшли до митної декларації 112020000/2016/003127 від 18.11.2016 (довідковий номер 4689);

двигун бензиновий до легкового автомобіля Peugeot, 4-х циліндровий, V-1 124 см3/44 кВт, № HDZ10FR4XPSA2782184, р.в. 1998 був в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Renault, 4-х циліндровий, V-1390 см3/55 кВт, №E7J17/42S003162, р.в. 1995 року, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Opel, 4-х циліндровий, V-1598 см3/74 кВт, № X16XEL20255985, р.в. 1995 року, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Renault, 4-х циліндровий, V-1598 см3/79 кВт, №K4MA700R035958, р.в. 1998 був в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Volkswagen, 4-х циліндровий, V-1781 см3/66 кВт, №РМ199633, р.в. 1989, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Volkswagen, 4-х циліндровий, V-1781 см3/66 кВт, №ADZ017791, р.в. 1995 року, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Opel, 4-х циліндровий, V-1998 см3/85 кВт, №C20NE31046560, р.в. 1990, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Opel, 4-х циліндровий, V-1998 см3/101 кВт, №X20XEV31094526, р.в. 1995, був в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Daewoo, 4-х циліндровий, V-1998 см3/101 кВт, №C20LE25201599, p.в. 1990, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; двигун бензиновий до легкового автомобіля Ford, 6-х циліндровий, V- 2544 см3/125 кВт, №SEBXP83837, p.в. 2000, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; Кабіна вантажного автомобіля більше 7,5 тонн марки IVECO, р.в. 2000, синього кольору в зборі, що була в експлуатації - 1 шт.; двигун вантажного автомобіля марки IVECO. V-5861 см3/167 кВт, р.в. 2000, дизельний, 6-ти циліндровий, № 8060.45S*7211-465321, був в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; Двигун дизельний до легкового автомобіля Peugeot, 4-х циліндровий, V-1905 см3/47кВт, №WJY 4004433, р.в. 1995 року, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; Двигун дизельний до легкового автомобіля Fiat, 4-х циліндровий, V- 2499 см3/55 кВт, №SOFIM 8144.67*281-1380826, р.в. 1985, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; карданні вали для легкових автомобілів, що були в експлуатації - 8шт. У частково розібраному стані для зручності транспортування. Напіввісі передні в зборі зі ШРУС до легкових автомобілів, що були в експлуатації - 28шт. 14 лівих і 14 правих.; паливні баки до легкових автомобілів, що були в експлуатації, металеві, об'ємом 60л. - 4шт. Паливні баки до легкових автомобілів, що були в експлуатації, металеві, об'ємом 150л. - 2 шт.; Ресори до легкових автомобілів, що були в експлуатації - 8шт. Виготовлені гарячим способом. Передні ресори вантажного автомобіля були в експлуатації - 2шт. Виготовлені гарячим способом.; Міст ведучий -задній до вантажного автомобіля 1VECO, був в експлуатації, вимагає капітального ремонту в зборі - 1шт. Мости ведучі, задні до легкових автомобілів Mercedes, BMW, Ford були в експлуатації, потребують капітального ремонту в зборі - 5шт.; Кермові рейки в зборі з тягою, наконечниками, пальцями, пильовиками, чохлами для легкових автомобілів, трубками високого тиску були в експлуатації - 17шт.; Міст не ведучий, передній до вантажного автомобіля IVECO, бувший в експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт. Частково розібраний для зручності транспортування. Мости не ведучі, задні до легкових автомобілів Audi, Opel, Ford, Renault колишні в експлуатації, потребують капітального ремонту - 5шт. В зборі.; Дискова гальмівна система передніх коліс легкового автомобіля в зборі з супортом, гальмівними колодками, маточиною, гальмівними дисками, гальмівними шлангами, що були в експлуатації - 40шт.; Кузовні деталі: крила легкових автомобілів Daewoo, Audi, Mercedes, Ford, VW, Opel колишні в експлуатації, потребують капітального ремонту - 20шт. Передні: 10 лівих, 10 правих, чорного, білого, зеленого, червоного, синього кольорів. Кузовні деталі: капоти легкових автомобілів Daewoo, Audi, Mercedes, Mitsibishi, Ford, VW колишні в експлуатації, потребують капітального ремонту - 7шт. Білого, синього, чорного, червоного, зеленого кольорів. Кузовні деталі: двері легкових автомобілів VW, Audi, Daewoo, Ford колишні в експлуатації, потребують капітального ремонту - 16шт. У зборі з дверними обшивками, ручками, замками, склом, склопідйомниками. Передні ліві - 3 шт., передні праві - 3 шт., задні ліві - 3 шт., задні праві - 3 шт., задні багажні - 4 шт. зеленого, чорного, синього, білого кольорів. Передня частина рами вантажного автомобіля, була в експлуатації - 1шт. Використовується в якості підтримки двигуна під час транспортування.; Бампери передні легкових автомобілів VW, Renault, Opel, Ford Mercedes, що були в експлуатації - 9 шт. Пластикові чорного, синього, червоного), білого, зеленого кольорів. Бампер передній вантажного автомобіля, що був у експлуатації - 1 шт. Виготовлений з металу.; Передні фари легкових автомобілів Daewoo, Opel, Mercedes, VW, Renault, Ford були в експлуатації - 40uim. 20 лівих, 20 правих. Задні ліхтарі легкових автомобілів Daewoo, Opel, Mercedes, VW, Renault, Ford були в експлуатації - 40шт. 18 лівих, 18 правих, 4 задніх.; Відцентровий вентилятор пічки салону для легкових автомобілів, що був у вжитку - 15шт.; Колеса в зборі з гумою R13 з чорних металів - 6шт., Колеса в зборі з гумою R14 з чорних металів, що були в експлуатації - 6шт., Колеса в зборі з гумою R15 з чорних металів, що були в експлуатації - 4шт., Колеса в зборі з гумою R15 з чорних металів, що були в експлуатації - 4шт.; Колеса в зборі з гумою R13 легкосплавні, що були в експлуатації - 4шт. Колеса в зборі з гумою R15 легкосплавні, були в експлуатації - 16 шт.; Контейнер суцільнометалевий 2002 р.в. , Марки KRONE, тип WK 7,3 RST, білий, № W201175508, вантажопідйомність 16 т, що був у експлуатації, вимагає капітального ремонту - 1шт.; Стійки в зборі для легкових автомобілів (амортизатор і пружина), що були в експлуатації - 62шт. Передніх 37шт., задніх 25 шт. (товари увійшли до митної декларації 112020000/2016/003129 від 18.11.2016 (довідковий номер 4690).

З матеріалів справи судом встановлено, що під час здійснення відповідачем митних формальностей щодо документального оформлення імпортованого позивачем товару спрацювала Автоматизована система аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР), а саме АСАУР сформовано профілі ризиків та визначено необхідні митні процедури, а саме:

- по митній декларації №112020000/2016/003127 від 18.11.2016:

за кодом 105-2 - Контроль правильності визначення митної вартості товарів: «Необхідно перевірити достовірність декларування витрат на транспортування. Сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях. Витребувати у декларанта заявлені у гр.44 митної декларації документи, що підтверджують транспортні витрати. Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ. Товар(и) № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8: це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останній рік. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Перевірити задекларовані документи, що підтверджують походження товарів.»;

за кодом 106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів: «Необхідно перевірити достовірність декларування витрат на транспортування. Сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях. Витребувати у декларанта заявлені у гр.44 митної декларації документи, що підтверджують транспортні витрати. Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст.53 МКУ.»;

- по митній декларації №112020000/2016/003129 від 18.11.2016:

за кодом 105-2 - Контроль правильності визначення митної вартості товарів: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: Товар №1 - 3,75 дол. США/кг; Товар №6 - 3,00 дол. США/кг; Товар №7- 3,00 дол. США/кг; Товар №9 - 3,00 дол. США/кг; Товар №10 - 3,00 дол. США/кг; Товар №11 - 3,00 дол. США/кг; Товар №12 - 3,00 дол. США/кг; Товар №13 - 3,00 дол. США/кг; Товар №14 - 3,00 дол. США/кг; Товар №15 - 3,75 дол. США/кг; Товар №17 - 3,00 дол. США/кг; Товар №18 - 3,00 дол. США/кг; Товар №20 - 3,00 дол. США/кг; Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документ:в відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ.»;

за кодом 106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: Товар №1 - 3,75 дол. США/кг; Товар №6 - 3,00 дол. США/кг; Товар №7 - 3,00 дол. США/кг; Товар №9 - 3,00 дол. США/кг; Товар №10 - 3,00 дол. США/кг; Товар №11 - 3,00 дол. США/кг; Товар №12 - 3,00 дол. США/кг; Товар №13 - 3,00 дол. США/кг; Товар №14 - 3,00 дол. США/кг; Товар №15 - 3,75 дол. США/кг; Товар №17 - 3,00 дол. США/кг; Товар №18 - 3,00 дол. США/кг; Товар №20 - 3,00 дол. США/кг; Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст.53 МКУ.».

Під час проведення посиленого контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення містять розбіжності щодо транспортування товару, а саме в експортних митних деклараціях країни відправлення №MRN 16DE93E0 від 04.11.2016 та №MRN 16DE32E3 від 04.11.2016 зазначено, що перевезення здійснюється через територію Німеччини, Польщі та України, натомість у довідці про транспортні витрати від 07.11.2016 №8 наданої ФОП ОСОБА_5 вказано, що перевезення здійснюється через територію Німеччини.

У зв'язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 18.11.2016 направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) інші документи на бажання декларанта.

Листом від 21.11.2016 позивач повідомив митний орган про те, що позивач по митним деклараціям від 18.11.2016 №112020000/2016/003127 та №112020000/2016/003129 не має можливості надати додаткові документи для підтвердження митної вартості згідно вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України.

Після розгляду наданих позивачем документів та відповіді від 21.11.2016 відповідачем 28.11.2016 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112020000/2016/000026/2 та №112020000/2016/000027/2.

Позивач, не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся з даним позовом до суду.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

Судом встановлено, що згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення в ході перевірки розбіжностей щодо транспортування товару, а саме в експортних митних деклараціях країни відправлення №MRN 16DE93E0 від 04.11.2016 та №MRN 16DE32E3 від 04.11.2016 зазначено, що перевезення здійснюється через територію Німеччини, Польщі та України, натомість у довідці про транспортні витрати від 07.11.2016 №8 наданої ФОП ОСОБА_5 вказано, що перевезення здійснюється через територію Німеччини.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено та не заперечувалось представниками сторін, що в експортних митних деклараціях країни відправлення №MRN 16DE93E0 від 04.11.2016 та №MRN 16DE32E3 від 04.11.2016 зазначено, що перевезення товару здійснюється через територію Німеччини, Польщі та України

Натомість, у довідці про транспортні витрати від 07.11.2016 №8 наданої ФОП ОСОБА_5, вказано, що перевезення здійснювалось транспортним засобом MAN TGA 2005 р.в., державний номер НОМЕР_1, по маршруту прямування: Німеччина - Ягодин - Дорогуск - Токмак, Україна, а транспортні витрати поза межами території України складають 12400,00 грн.

Суд зазначає, що митний орган у повідомленні про необхідність подання додаткових документів повинен витребувати документи, які не були надані до митного оформлення та які усувають виявленні під час митного оформлення розбіжності.

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи, виявлені митним органом розбіжності в поданих документах стосувались вартості понесених транспортних витрат на транспортування товару від продавця до кордону України, проте, митним органом додатково витребувано у позивача договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, тобто документи, які жодним чином не стосуються виявлених розбіжностей та транспортування придбаного товару.

В судовому засіданні представниками відповідача не було надано пояснень щодо того, яким чином вищевказані документи могли б усунути виявлені в ході митного оформлення товарів розбіжності та підтвердити витрати на транспортування товарів.

Щодо зазначення митним органом у повідомленні надісланому позивачу на те, що він має право подати інші документи за бажанням, суд зазначає, що митний орган в силу приписів ч.2,3 ст.53 Митного кодексу України, ч.2 ст.19 Конституції України, зобов'язаний обґрунтувати прийняте рішення та вказати декларанту, які саме недоліки було виявлено та які додаткові документи митному органу необхідні для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

В даному ж випадку повідомлення, направлене на адресу позивача, не містило інформації, яка б надавала позивачу сформувати свою правомірну поведінку та виконати вимоги митного органу, які б у подальшому призвели до позитивного завершення митного оформлення. Оскільки вимоги про надання документів на підтвердження витрат, пов'язаних з транспортуванням товару, вказане повідомлення не містило, що на переконання суду позбавляло позивача об'єктивної можливості встановити, які саме документи від нього вимагаються.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки митним органом не було належним чином дотримано вимог Митного кодексу України в частині направлення позивачу обґрунтованої письмової вимоги митного органу про необхідність підтвердження понесених транспортних витрат, на переконання суду, відповідач не мав права приймати рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки таке рішення за даних обставин є передчасним.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти та подати для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, суд зазначає наступне.

Наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі - Порядок №618), який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються, аркуші з позначенням «3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум (п.2 розділу ІІІ Порядку №618).

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п.3 розділу ІІІ Порядку №618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. (п.4 розділу ІІІ Порядку №618).

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України. Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України. Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю (п.5 розділу ІІІ Порядку №618).

Таким чином, Порядком №618 передбачено, що повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі заяви платника, до якої додаються документи згідно з встановленим переліком. Відділ митних платежів митного органу перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати, для чого може ініціювати проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. На підставі поданої заяви, доданих до неї документів, інформації про факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати, результатів перевірки (в разі проведення) митним органом складається висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, який після підписання керівником направляється до органу Державної казначейської служби України.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що позивач не звертався до митного органу з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів, які були сплачені позивачем у зв'язку з прийняттям відповідачем оскаржуваних рішень.

Суд зазначає, що підставою для зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії може бути виключно встановлення в ході судового розгляду протиправність дій/бездіяльність такого суб'єкта владних повноважень та не виконання/не належне виконання покладених на нього чинним законодавством обов'язків.

В даному випадку, на момент розгляду справи в суді у відповідача не виникло обов'язку щодо направлення на адресу органу Казначейської служби повідомлення про повернення надмірно сплачених платежів, серед іншого і через те, що позивач у встановленому чинним законодавством порядку не звертався до митного органу з відповідною заявою.

За таких обставин, вимоги про зобов'язання відповідача прийняти та подати для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 28.11.2016 №112020000/2016/000026/2 та №112020000/2016/000027/2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 коп.) присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко