Справа № 806/1300/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" травня 2017 р. Справа № 806/1300/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Мацького Є.М.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

позивача, представника позивача, представника ДПП,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядового поліції Свести Андрія Вячеславовича, третя особа Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дій ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядового поліції Свести Андрія В'ячеславовича про визнання незаконними дій щодо зупинки та блокування 06 травня 2016 року о 22:18 керованого ним транспортного засобу Нonda CR-V, номерний знак НОМЕР_1.

Позов обґрунтований тим, що у інспектора не було підстав, визначених ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" для зупинки автомобіля. Зазначені інспектором причини зупинки, спочатку - не пристебнутий ремінь безпеки, а згодом - орієнтування щодо перебування водія у нетверезому стані не підтверджені належними доказами. При цьому будь-яких протоколів про адміністративне правопорушення відповідачем 06.05.2016 не складалось.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 позов задоволено частково. Визнано незаконними дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядового поліції Свести Андрія В'ячеславовича щодо зупинки 06.05.2016 транспортного засобу Honda CR-V, держ.номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою в частині задоволення позовних вимог, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що відповідач під час зупинки транспортного засобу діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачених чинним законодавством. Зокрема, вказує, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням позивача було порушення останнім правил дорожнього руху, а саме він не був пристебнутий засобами пасивної безпеки (ременем безпеки). Відповідно до ст.266 Кодексу про адміністративні правопорушення України були законні підстави щодо відсторонення водія від керування та запропоновано водію пройти огляд на стан сп'яніння, оскільки були підстави вважати, що дана особа перебувала у стані алкогольного сп'яніння.

В частині відмови у позові судове рішення сторонами не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 06 травня 2016 року близько 22 години на вул. Щорса (Покровська) у м.Житомирі інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядовим поліції Свестою А.В. під час здійснення патрулювання за допомогою гучномовця було зупинено транспортний засіб Нonda CR-V, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який не був пристебнутий ременем безпеки.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідальність за вказане порушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав зупинки транспортного засобу позивача, а саме порушення ним п.2.3 Правил дорожнього руху, а отже і правомірності своїх дій щодо зупинки автомобіля, а тому такі дії відповідача слід визнати незаконними.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.8 Закону №580 поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 35 Закону №580 передбачено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу, зокрема , поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як зазначено відповідачем, причиною зупинки транспортного засобу позивача було порушення ним Правил дорожнього руху, а саме - він не був пристебнутий засобами пасивної безпеки (ременем безпеки).

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 2 ст. Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність своїх дій щодо зупинки керованого позивачем автомобіля, тобто, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Так, обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на те, що порушення позивачем ПДР підтверджується відео з відеореєстратора поліцейського, яке було долучено до матеріалів справи.

Дослідивши вказане відео, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що позивач не оспорює, що на даному відео зафіксовано обставини щодо яких заявлено позов. Крім того, відеозаписом підтверджено, що зупинка водія інспектором мала місце саме внаслідок порушення п.2.3 ПДР. Так, на запитання інспектора, чому водій допустив це порушення, останній відповів вибаченням і цих обставин не оспорював.

В суді апеляційної інстанції, позивач , в процесі перегляду відеозапису, достовірність фіксації у означеній частині, не оспорював.

В ході подальшої розмови, на запитання позивача про причину зупинки транспортного засобу, інспектор відповів, що, по-перше, причиною зупинки слугувало те, що позивач був не пристебнутий ременем безпеки, а по-друге - було орієнтування, що водій даного транспортного засобу, можливо, керує автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні в суді першої інстанції відповідач Свеста А.В. також пояснив, що причиною зупинки транспортного засобу було порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме він не був пристебнутий ременем безпеки. Щодо посилання ним під час зупинки на орієнтування, що водій даного транспортного засобу керує у стані алкогольного сп'яніння, вказав, що можливо помилково про це зазначив, орієнтування не було. На запитання суду яким чином їх патруль, рухаючись позаду автомобіля позивача та враховуючи темну пору доби, побачив, що водій непристебнутий ременем безпеки, інспектор Свеста А.А. пояснив, що про таке порушення їм повідомив по рації патруль, що рухався назустріч, а саме інспектор Микитюк А.І.

Аналогічні показання надано в суді першої інстанції свідком інспектором Дроботуном О.Ю., який здійснював патрулювання разом з відповідачем.

Даний факт підтвердив і допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 Зокрема свідок пояснив, що 06.05.2016 під час патрулювання разом з інспектором Микитюком А.І., рухаючись вулицею Щорса (Покровська) в напрямку вулиці Ватутіна побачили, що у автомобілі, який рухався назустріч, водій та пасажир були не пристебнуті ременем безпеки. Побачивши, що позаду даного автомобіля рухається інша патрульна машина, інспектор Микитюк А.І. вирішив повідомити по рації про вказане порушення, вказавши місцезнаходження даного автомобіля. На запитання суду яким чином їх патруль, враховуючи темну пору доби, побачив не пристебнутий ремінь безпеки позивача, інспектор Голян В.П. пояснив, що вже було увімкнено вуличне освітлення і рухаючись назустріч патрульний автомобіль освітив автомобіль позивача.

Колегія суддів також зазначає, що підстав не вірити показанням вказаних свідків немає, оскільки свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і за відмову від дачі показань.

Тому висновок суду, що свідки перебувають на службі в тому ж органі поліції, що і відповідач, а тому не заслуговують на увагу є надуманими.

За таких обставин, доводи позивача та висновок суду першої інстанції, що відповідачем не доведено, що зупиняючи транспортний засіб, він достовірно знав про порушення позивачем п.2.3 Правил дорожнього руху (не пристебнутий ремінь безпеки), є помилковими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в порушення вимог ч.ч.2, 4 ст.258 Кодексу про адміністративні правопорушення України, відповідач за вчинене позивачем правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП (не пристебнутий ремінь безпеки), не виніс постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Разом із тим колегія суддів вважає, що неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків щодо не винесення постанови про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності, не впливає на правомірність здійснення ним своїх повноважень щодо зупинки такого транспортного засобу під час вчинення правопорушення.

Встановлено, що за наслідками зупинки транспортного засобу під керуванням позивача було встановлено вчинення ним іншого правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, наявність в діях позивача даного правопорушення в межах даної адміністративної справи судом не перевіряється.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем відповідно до ч.2 ст.71 КАС України доведено належними доказами наявність підстав зупинки транспортного засобу позивача, а саме порушення ним п.2.3 Правил дорожнього руху, а отже і правомірності своїх дій щодо зупинки даного транспортного засобу.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог (про визнання незаконними дій відповідача щодо блокування транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2016) сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" грудня 2016 р. в частині задоволення позовних вимог скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в цій частині.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Є.М. Мацький

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Інспектор роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядовий поліції Свеста Андрій Вячеславович вул.Покровська, 96, м.Житомир,10031

4-третій особі: Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції - вул.Покровська,96, м.Житомир,10000

5 - Департамент патрульної поліції, вул Народного ополчення, 9, м.Київ- 151, 03151

6 - представник позивача ОСОБА_8, АДРЕСА_2