Справа № 760/1395/17
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-792/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2017 року Солом?янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Кізюн Л.І.,
при секретарі Слепусі О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт № 36 протоколу № 86 від 07 жовтня 2016 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині, що стосується позивача; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 27.07.2011 року), виходячи зі складу грошового забезпечення на день встановлення інвалідності за посадою, яку він обіймав на день звільнення; зобов`язати відповідача подати у півторамісячний строк, після набрання законної сили рішення суду, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 01.08.1968 р. по 03.02.1992 р. проходив військову службу в Збройних силах Радянського Союзу, з 06.01.1987 р. по 13.05.1987 р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На підставі довідки 80 гарнізонної поліклініки № 1297 від 05.07.1991 р. його здоров`я було визначено «придатний до військової служби». 06.11.1991 р. наказом Міністра оборони СРСР № 01376 його звільнено в запас за ст.. 59 по пункту «в» (за скороченням штатів). Із списків частини виключений з 04.02.1992 р. наказом командира в/ч 21116 № 34 від 04.02.1992 р.
Позивач зазначає, що 20.01.2012 р. Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20.01.2012 р. № 62 йому встановлено, що його захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
05.04.2012 р. на підставі первинного огляду, він став інвалідом ІІІ групи безстроково з 03.04.2012 р., що підтверджується випискою з акта огляду в МСЕК серії 10 ААБ № 167273, причина інвалідності: захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
23.12.2013 р. на підставі огляду по погіршенню, він став інвалідок ІІ групи з 23.12.2013 р. безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду в МСЕК серії 10 ААБ №681503, причина інвалідності: захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
У квітні 2012 р. та січні 2014 р. йому була виплачена від УПСЗН одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю по ІІІ групі інвалідності в розмірі 189 грн. 60 коп., та по ІІ групі інвалідності в розмірі 94 грн. 80 коп., відповідно до ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач вважає, що з 23.12.2013 р. він отримав право на виплату одноразової грошової допомоги як інвалід ІІ групи в розмірі 30-місячного грошового забезпечення.
10.05.2016 р., як вказує позивач, з метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 23.12.2013 р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідною заявою та надав копії необхідних документів, зазначених у пункті 3 Порядку № 499.
Комісія Міноборони за результатами розгляду поданих позивачем документів, дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки позивач скористався правом на отримання компенсаційної суми відповідно до ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що позивача було повідомлено листом департаменту фінансів Міноборони №248/3/6/4834 від 21.12.2016 р., яким також була вислана копія витягу пункту №36 протоколу №86 комісії Міноборони від 07.10.2016 р.
Позивач вважає такі дії відповідача безпідставними, протиправними та такими, що порушують його конституційні права на отримання одноразової грошової допомоги, а тому змушений звернутися з позовом до суду.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року, було відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (а.с. 60).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, відкрито провадження у зазначеній справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с. 83).
Ухвалою суду від 13 березня 2017 року у якості третьої особи у справі залучено Харківський обласний військовий комісаріат (а.с.а.с. 104-105).
Від позивача та представника позивача до суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, в якій вони позов підтримують та просять його задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча його було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду справи. Від представника відповідача надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності представника Міністерства оборони України та відмовити у задоволенні позову.
Представник третьої особи Харківського обласного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, хоча третю особу було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, будь-яких пояснень чи заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач з 01.08.1968 р. по 03.02.1992 р. проходив військову службу в Збройних силах Радянського Союзу, з 06.01.1987 р. по 13.05.1987 р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 32).
06.11.1991 р. наказом Міністра оборони СРСР № 01376 позивача звільнено в запас за ст. 59 по пункту «в» (за скороченням штатів). Із списків частини виключений з 04.02.1992 р. наказом командира в/ч 21116 № 34 від 04.02.1992 р. (а.с.а.с. 25, 26).
20.01.2012 р. Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 62 встановлено, що захворювання позивача, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 28).
Згідно з даними виписки із акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 167273, позивачу встановлена ІІІ група інвалідності безстроково з 03.04.2012 р., внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 29).
Згідно з даними виписки із акта огляду МСЕК серії10 ААБ №681503, позивачу встановлена ІІ групи інвалідності з 23.12.2013 р. безстроково, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 30).
Також судом встановлено, що з метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 23.12.2013 р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідною заявою та надав копії необхідних документів, зазначених у пункті 3 Порядку № 499.
Комісія Міністерства оборони України, розглянувши подані позивачем документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Так, як вбачається з витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 86 від 07 жовтня 2016 року, підполковнику в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), документи якого надійшли відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2016 року за справою № 642/3088/16-а, якого 04.02.1992 року звільнено з військової служби та 03.04.2012 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (довідка МСЕК серія 10ААБ № 167273 від 03.04.2012 року), а 23.12.2013 року під час повторного огляду інвалідом ІІ групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 10ААБ № 681503 від 23.12.2013 року), оскільки ОСОБА_1 скористався правом на отримання компенсаційної суми відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до частини сьомої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором (а.с. 12).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках.
Згідно п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але наслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІ групи.
Згідно абз. 5 пп. 4 п. 2 вказаної Постанови грошове забезпечення для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових видів грошового забезпечення.
Разом з тим, згідно з пунктом 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28 травня 2008 року №499, особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи згідно з визначеним там переліком.
Відповідно до пункту 11 Положення про військові комісаріати, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року № 389 районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.
За змістом пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28 травня 2008 року №499 рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги приймає головний розпорядник коштів.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко розмежовані повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.
З матеріалів справи не вбачається, що уповноважений орган (військовий комісаріат) подавав відповідний висновок до розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України).
Відповідно до статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.
Стаття 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що у разі, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Чинним законодавством встановлено разове право на отримання одноразової грошової допомоги. Тобто, отримавши одноразову грошову допомоги згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просити отримання одноразової грошової допомоги за іншим законодавчим актом, наприклад, згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», або ж навпаки, не вбачається можливим (оскільки таке право для громадян не передбачено).
Як вбачається з позовної заяви та доданих документів позивачу на виконання вимог статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у квітні 2012 року та у січні 2014 року було призначено одноразову компенсацію як особі, яка стала інвалідом (спочатку III, а потім II групи інвалідності) внаслідок аварії на ЧАЕС у розмірі 189,60 грн. та 94,80 грн. відповідно.
Тобто, позивач скористався вибором, який надавав йому Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». А від так, отримати додатково одноразову грошову допомогу за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не вбачається можливим згідно приписів законодавства України.
Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він повернув виплачені йому кошти і надав на підтвердження цього факту довідку з Державної казначейської служби України від 18.04.2016 року № 01-40-326, оскільки ні Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ні нормативно-правовими актами виданими на його виконання, не передбачена процедура повернення коштів, отриманих в якості одноразової компенсації.
Частиною 2 статті 6 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 22 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, крім того передбачено, що конкретні права та свободи визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, дії відповідача відповідають вимогам закону, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», ст.ст. 7, 71, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186 КАС України, суд -
п о с т а н о в и в :
У позові ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя Л.І. Кізюн