Справа № П/811/1535/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2017 рокусправа № П/811/1535/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - Пономарьов М.В. дов від 27.02.2017

відповідачів: - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року

у справі № П/811/1535/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Адвего Люкс»

до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвего Люкс» звернулося до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог (т.1 а.с.9-19), просило:

визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо не прийняття та не реєстрації 20.10.2016 в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкового документу, а саме податкової накладної складеної та направленої на реєстрацію позивачем, а саме: податкової накладної № 1 від 19.10.2016 в її кількісних та вартісних показниках;

зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати та враховувати прийнятою в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковий документ складений та направлений на реєстрацію позивачем датою його фактичного подання на реєстрацію, а саме: податкову накладну №1 від 19.10.2016 протягом операційного дня - 20.10.2016 о 09:53:09 год., в її кількісних та вартісних показниках;

визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо не прийняття та не реєстрації податкових документів, а саме податкових декларацій з податку на додану вартість з додатками, направлених на реєстрацію в електронному вигляді, позивачем, а саме: податкових декларацій з ПДВ з додатками за звітні періоди за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2016 року з їх показниками;

зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві зареєструвати та враховувати прийнятими податкові документи з їх показниками, направлені на реєстрацію в електронному вигляді декларації з ПДВ з додатками за звітний період:

червень 2016 року - 20.07.2016 р. в 16:56:45 з її показниками;

липень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:36:18 з її показниками;

серпень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:38:38 з її показниками;

вересень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:41:03 з її показниками;

жовтень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:42:41 з її показниками;

зобов'язати Кіровоградську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області враховувати прийнятими податкові декларації ПДВ з додатками, направлені на реєстрацію в електронному вигляді, а саме:

за червень 2016 року - з 20.07.2016 р. в 16:56:45 з її показниками;

за липень 2016 року - з 09.11.2016 р. в 15:36:18 з її показниками

за серпень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:38:38 з її показниками;

за вересень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:41:03 з її показниками;

за жовтень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:42:41 з її показниками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч фактам, які підтверджують укладення та дію договорів про визнання електронних документів, відповідачами вчинено протиправні дії щодо не прийняття та не реєстрації податкової накладної та податкової звітності товариства, складених в електронному вигляді на підставі вказаних договорів про визнання електронних документів.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2017 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті податкової накладної № 1 від 19.10.2016, а податкову накладну, складену ТОВ «Адвего Люкс» (код 40380354) № 1 від 19.10.2016 визнати такою, що прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання - 20.10.2016 в 09:53:09 год.

Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкових декларацій товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Адвего Люкс» (код 40380354) з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року, а податкові декларації, складені ТОВ «Адвего Люкс» (код 40380354) з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року визнати такими, що були прийняті та зареєстровані датою їх фактичного отримання: за червень 2016 року - 20.07.2016 р. в 16:56:45; за липень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:36:18; за серпень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:38:38; за вересень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:41:03; за жовтень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:42:41, з їх вартісними показниками. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що за наявності діючих (на момент подання відповідних податкових документів) договорів про визнання електронних документів від 20.05.2016 №200520161 (з 20.05.2016 по 29.08.2016) та від 29.08.2016 № 290820162 (з 29.08.2016) є протиправними дії відповідачів 1 і 2 щодо не прийняття податкової накладної № 1 від 19.10.2016 та податкових декларацій з ПДВ з додатками за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року.

При цьому суд, врахувавши Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 № 1486/12/13-13, визнав вказану податкову накладну та податкові декларації ТОВ «Адвего Люкс» такими, що були прийняті датою їх фактичного отримання ДФС України та ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач-1 - Державна фіскальна служба подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в здоровленні позову в повному обсязі. Відповідач-1 наполягає на тому, що 20.05.2016 між ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві та суб'єктом господарювання ТОВ «Адвего Люкс» було укладено договір про визнання електронних документів № 200520161, і враховуючи, що на час подачі позивачем в електронному вигляді податкової накладної та податкових декларацій, було виявлено помилки, а саме: можливо розірвано договір № 200520161 від 20.05.2016 про визнання електронних документів, відмовляючи у прийнятті та реєстрації податкової накладної, поданої в електронному вигляді, ДФС України правомірно діяла у чіткій відповідності нормам Податкового кодексу України, Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг». Законодавством не врегульовано вирішення питання щодо конкретного формулювання причин відмови у прийнятті податкових накладних, вчинення вказаних дій (прийняття/не приймання податкових накладних надісланих саме засобами електронного зв'язку на рівні ДФС) відбувається автоматично з урахуванням особливостей електронного декларування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, також відповідач-2 - Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. Відповідач-2 зазначає, що у зв'язку із закінченням або зміною на новий посилений сертифікат відкритого ключа директора товариства, до закінчення терміну дії попереднього посиленого сертифікату та із зміною місця реєстрації платника, дія договору, укладеного з позивачем та ДПІ, припинена 29.08.2016 відповідно до умов дії договору. У зв'язку з тим, що після зміни реєстрації платника податку між Кіровоградською ОДПІ та ТОВ «Адвего Люкс» 29.08.2016 укладено договір, наданий засобами телекомунікаційного зв'язку (реєстраційний № ), на автоматичному рівні ДФС України, з урахуванням особливостей електронного документообігу, було виявлено помилку, а саме: «Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності», при цьому, що податкова накладна № 1 від 19.10.2016 доставлена до рівня ДФС України 20.10.2016, а податкові декларації за липень-жовтень 2016 року доставлені 09.11.2016, тобто після укладення нового договору про визнання електронних документів, і позивачем не було узгоджено порядок анулювання попереднього електронного підпису та реєстрації нового, що в свою чергу тягнуло неприйняття звітності, поданої в електронному вигляді, згідно нового договору.

Крім того, судом першої інстанції не враховані та досліджені обставини, викладені у службовій записці оперативного управління № 469 ДПІ/26-53-21-03 від 21.07.2016 стосовно відпрацювання ТОВ «Адвего Люкс», згідно якої було опитано попереднього директора та засновника Товариства ОСОБА_2, який повідомив про те, що немає відношення до реєстрації (створення) та ведення фінансової господарської діяльності ТОВ «Адвего Люкс», що свідчить про ознаки фіктивності підприємства.

Також судом першої інстанції не враховано, що факт визнання та опрацювання податкової звітності платників податків належить до виключної компетенції податкового органу.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання відповідачі повідомлені судом належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ТОВ «Адвего Люкс» є платником податку на додану вартість, перебувало на податковому обліку у ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві, в подальшому змінило податкову адресу з переведенням на облік до Кіровоградської ОДПІ.

У відповідності до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, ТОВ «Адвего Люкс» укладено з ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві договір про визнання електронних документів № 200520161 від 20.05.2016, предметом якого є визнання податкових документів, поданих Товариством в електронному вигляді до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (т.1, а. с.21-23).

20.07.2016 в 16:56:45 Товариством подано в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року (т.1, а. с.166-168).

Згідно квитанції № 1 документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, але не прийнято у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: - . Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності" (т.1, а. с.24).

Водночас, матеріали справи містять відповіді ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві, надані у листопаді та грудні 2016 року на запити Товариства, в яких, зокрема, зазначено, що договір про визнання електронних документів № 200520161 від 20.05.2016 не розірваний, дія даного договору, у зв'язку з закінченням дії посиленого сертифікату відкритого ключа директора, була припинена 29.08.2016, тобто ТОВ «Адвего Люкс» мало можливість подавати звітність в електронному вигляді до 29.08.2016 відповідно до чинного законодавства, яке діяло з дати укладення договору до закінчення дії посилених сертифікатів директора (т.1, а. с.131, 136, 145).

Після взяття на облік в Кіровоградській ОДПІ ТОВ «Адвего Люкс» укладено договір про визнання електронних документів № 290820162 від 29.08.2016 з Кіровоградською ОДПІ (т.1, а. с.25-27).

20.10.2016 в 09:53:09 позивачем подано в електронному вигляді для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 19.10.2016 (т.1, а. с.156).

Згідно квитанції № 1 документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, але не прийнято у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності" (т.1, а. с.28).

Також 09.11.2016 Товариством направлено на реєстрацію в електронному вигляді на підставі договору від 29.08.2016 № 290820162 податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:

в 15:36:18 за липень 2016 року додатком № 2 та додатком № 5;

в 15:38:38 за серпень 2016 року з додатком № 2 та додатком № 5;

в 15:41:03 за вересень 2016 року з додатком № 2;

в 15:42:41 за жовтень 2016 року з додатком № 2 (т.1, а. с.157-160, 169-176).

Згідно квитанціям № 1 документи доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, але не прийнято у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності" (т.1, а. с.29-32).

Водночас, матеріали справи містять відповіді Кіровоградської ОДПІ, надані у вересні, листопаді та грудні 2016 року на запити Товариства, з яких вбачається, що договір про визнання електронних документів № 290820162 від 29.08.2016 оброблений позитивно 29.08.2016, що дає можливість платнику надсилати звітність в електронному вигляді (т.1, а. с.124, 126, 147).

Також у листі ГУ ДФС у Кіровоградській області від 06.12.2016 зазначено, що станом на вказану дату Кіровоградська ОДПІ не ініціювала розірвання вищевказаного договору від 29.08.2016 (т.1, а. с.138).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача-1, відповідача-2.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

За приписами абз.1, 3, 4, 9, 11 п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Разом з тим, у відповідності до абз.1 п.2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру.

Причини відмови у прийнятті податкової накладної до реєстрації наведені у п.9 Порядку № 1246, згідно якого такими причинами є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком платника податків, який кореспондується з обов'язком центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стаття 49 ПК України визначає порядок подання податкової декларації до контролюючих органів.

Так, положеннями п.п.49.2, 49.1 ст.49 ПК України передбачено обов'язок платника податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

При цьому, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

У відповідності до п.49.3 ст.49 ПК України податкова декларація Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

В свою чергу, за приписами п.49.8 ст.49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

У відповідності до положень п.48.7 ст.48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно п.49.10 ст.49 ПК України відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У відповідності до п.п.49.11.1 п.49.11 ст.49 ПК України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

З наведених норм вбачається обов'язок платника податків своєчасно подати до податкового органу податкову звітність та обов'язок податкового органу прийняти таку податкову звітність або відмовити у прийнятті такої звітності з наданням платнику податків письмове відповідного повідомлення.

В свою чергу, Наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

Згідно п.4 розділу ІІ Інструкції № 233 податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

Відповідно пп.7.3-7.6 п.7 розділу ІІІ Інструкції № 233 при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку:

після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;

підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Наведені норми Інструкції № 233 свідчать, що першою квитанцією підтверджується передача платником податків його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку, а у разі складання податкового документу з помилкою, платнику податків має бути надіслана друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття такого податкового документу в електронному вигляді із зазначенням причин.

При цьому доводи відповідача-1, що законодавством не врегульовано вирішення питання щодо конкретного формулювання причин відмови у прийнятті податкових накладних, колегією суддів не приймаються, оскільки наведені норми Податкового кодексу України та Порядку № 1246 чітко визначають певний перелік підстав для відмови у прийнятті таких податкових документів як податкова звітність та податкові накладні.

Також наведеними нормами спростовуються доводи відповідача-1, що прийом або неприйняття податкових накладних, надісланих саме засобами електронного зв'язку, на рівні ДФС України відбувається на автоматичному рівні, оскільки з положень Інструкції № 233 вбачається, що обов'язок з накладення на квитанцію ЕЦП органу ДПС, зі здійснення її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку покладений саме на ДФС.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Проте, як вбачається з вищевикладених обставин справи, податковим органом були сформовані квитанції № 1, в яких зазначено про відмову прийнятті податкових документів Товариства (податкової накладної № 1 від 19.10.2016 та податкових звітностей з ПДВ за червень-жовтень 2016 року) у зв'язку з виявленими помилками, а саме: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності" (т.1, а. с.24, 28-32).

Тобто податковим органом сформовані перші квитанції (квитанції № 1), які мають свідчити лише про те, що документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, і всупереч Інструкції № 233 не направлялись позивачу другі квитанції, які б повідомляли останнього про неприйняття вказаних податкових документів через наявні помилки.

Також відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, всупереч приписів ч.2 ст.71 КАС України, не надано суду доказів наявності оформлення податкової накладної № 1 від 19.10.2016 та податкових звітностей з ПДВ за червень-жовтень 2016 року з помилками, наявності причин для відмови у прийнятті цих податкових документів, передбачених у вищенаведених п.9 Порядку № 1246 та п.п.49.11.1 п.49.11 ст.49 ПК України.

Крім того, відповідачами на підтвердження наявності наведених у квитанціях № 1 підстав для відмови у прийнятті податкових документів Товариства, які полягають у можливому розірванні договору про визнання електронної звітності, не надано суду доказів, які б свідчили, що на момент направлення для реєстрації вказаних податкових документів договори про визнання електронних документів № 200520161 від 20.05.2016 та № 290820162 від 29.08.2016 були розірвані.

Навпаки, матеріали справи свідчать про підтвердження листами відповідачів 2 і 3 дії вказаних договорів на момент направлення для реєстрації вказаних податкових документів.

Посилання ж відповідача-2, що після укладення нового договору про визнання електронних документів, позивачем не було узгоджено порядок анулювання попереднього електронного підпису та реєстрації нового, що, в свою чергу, потягнуло неприйняття звітності, поданої в електронному вигляді, згідно нового договору, колегія суддів вважає надуманими з огляду на ідентичність причин відмови і при дії договору про визнання електронних документів № 200520161 від 20.05.2016, укладеного з відповідачем-2, і при дії договору визнання електронних документів № 290820162 від 29.08.2016, укладеного з відповідачем-3.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачами 1 і 2 не доведено суду наявності об'єктивних обставин, які б свідчили про наявність законних підстав для неприйняття податкової накладної № 1 від 19.10.2016 та податкових звітностей з ПДВ за червень-жовтень 2016 року при направленні їх ТОВ «АдвегоЛюкс» засобами електронного зв'язку.

Отже, є обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовних вимог в частині визнання протиправними дій ДФС України щодо відмови у прийнятті податкової накладної № 1 від 19.10.2016, та визнання протиправними дій ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві щодо відмови у прийнятті податкових декларацій ТОВ «Адвего Люкс» (код 40380354) з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року.

Що ж до посилань відповідача-2, що судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог про визнання податкової накладної та податкових звітностей такими, що були прийняті та зареєстровані датою їх фактичного отримання, не враховано, що факт визнання та опрацювання податкової звітності платників податків належить до виключної компетенції податкового органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 10 Порядку № 1246 визначено, що датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі ДФС є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття.

Також згідно з п.49.13 ст.49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про визнання податкової накладної та податкових звітностей такими, що були прийняті та зареєстровані датою їх фактичного отримання, керувався приписами чинного законодавства і не втручався у дискреційні функції органів ДФС.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача-2 на не врахування судом першої інстанції обставин, викладених у службовій записці оперативного управління № 469 ДПІ/26-53-21-03 від 21.07.2016 стосовно відпрацювання ТОВ «Адвего Люкс», згідно якої опитано попереднього директора та засновника Товариства ОСОБА_2, який повідомив, що немає відношення до реєстрації (створення) та ведення фінансової господарської діяльності ТОВ «Адвего Люкс», що свідчить про ознаки фіктивності підприємства.

Згідно з ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Здійснення фіктивного підприємництва шляхом утворення суб'єкта підприємницької діяльності без мети зайняття фінансово-господарською діяльністю є злочином згідно положень Кримінального кодексу України, встановлення вини у скоєнні якого можливе лише у разі наявності відповідних судових рішень, які відповідачем суду не надано.

При цьому інформація, наведена службовій записці, не є належним доказом фіктивного підприємництва посадових осіб (засновників, учасників) ТОВ «Адвего Люкс», і тому не може впливати на висновок щодо спірних правовідносин у даній адміністративній справі.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «АдвегоЛюкс».

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі № П/811/1535/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко