Справа № 804/1371/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 р. Справа № 804/1371/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі - Музиці Я.І.
представника позивача - Папуга О.В. представників відповідача - Атрошенко В.М., Юракова Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Агрофірма "Борисфен" до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень рішень, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначені податкові повідомлення-рішення, на думку позивача, є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки вони не ґрунтуються на законі та прийняті податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Ухвалою суду від 27.02.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 804/1371/17 та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
За результатами проведеної перевірки було складено Акт перевірки за №477/04-36-14-03/30791681 (далі - Акт перевірки) від 06.09.2016, який було позивачем отримано 07.10.2016. Згідно з висновками, які викладені у вказаному Акті, під час проведення документальної планової виїзної перевірки ПП «Агрофірма «Борисфен» встановлені наступні порушення:
- п. 188.1 ст.188. П.209.2, п.209.7 ст.209 Податкового кодексу України ПП «Агрофірма «Борисфен» завищило податок па додану вартість по податкових деклараціях з ПДВ (скорочених) спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства всього у сумі 504 034,0 грн. (в одиницях податкової звітності), в тому числі за квітень 2015 у сумі 191 52,00 грн., за травень 2013 у сумі 312 514,00 грн.
- п. 288.5 ст.288 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), в результаті чого підприємством занижено орендної плати за користування земельними ділянками, що розташовані на території Чумаківської сільської ради, за 2015 у сумі 1093,48 грн.
- пп.242.1.3 п.242.1 ст.242 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), в результаті чого підприємством занижено екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених місцях, всього у сумі 178 262,05 грн.
- пп.240.1 ст.240, п.249.3 ст.249 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), в результаті чого, підприємством занижено екологічний податок за викиди в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, всього сумі 1 97, 14 грн.
Не погодившись з висновками акту перевірки в частині встановлення порушення щодо заниження податку на додану вартість по податковим деклараціям з ПДВ у розмірі 504 034, 00 грн. в частині заниження екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених місцях у розмірі 178 262,05 грн. та у частині заниження екологічного податку за викиди в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, всього у сумі 197, 14 грн. позивачем були надані заперечення на акт перевірки (вих. № 364 від 12.10.2016).
За результатами розгляду заперечень було отримано Лист Нікопольської ОДПІ «Про розгляд заперечень до акту перевірки» (вих. № 1 81 70/10/04-07-14-01 -19 від 20.10.2016), в якому зазначено, що висновки викладені в акті перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства.
На підставі висновків акту перевірки відповідачем були прийняті та винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення:
Зазначені податкові повідомлення - рішення позивач вважає неправомірними, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом, про їх скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає наступне.
Приписами п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з, зокрема постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-ХІV, із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що під час проведення перевірки позивачем надавались Реєстри приймання зерна вагарем ф.78а, відомості руху зерна ф. 80, книги надходження продукції, книги складського обліку, акти списання мертвих відходів, акти оприбуткування, витяги з карток складського обліку за 2014, подорожні листи вантажного автомобіля, облікові листи тракториста-машиніста та інші документи, які свідчили про походження соняшника виявленого нашим підприємством під час проведення інвентаризації в 2015 році.
З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2016 ПП «Агрофірма «Борисфен» ініційоване проведення експертного економічного дослідження з питань документального підтвердження висновків Акту №477/04-36-14-03/3 0791681 від 06.09.2016 до проведення якого були залучені фахівці Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України.
Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення експертного економічного дослідження №4963/4964-16 у цивільній заяві вих.№343 від 07.10.2016 від 09.11.2016, встановлено що всі первинні документи, які підтверджують факт вирощування насіння соняшнику, його транспортування та оприбуткування ПП «Агрофірма «Борисфен» відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»,та підтверджують його істотне походження.
З матеріалів справи вбачається, що ПП «Агрофірма «Борисфен» зареєстроване в 2000 році, профіль підприємства - сільське господарство, відповідно мас види діяльності: рослинництво; вирощування зернових та технічних культур; тваринництво.
В акті перевірки зазначено та не заперечувалось представниками відповідача у судовому засіданні, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, має у користуванні земельні ділянки загальною площею понад 9 462,0 га., виробничі, офісні приміщення, сільськогосподарську техніку. Крім того, постійна чисельність працюючих на підприємстві позивача складає 350 осіб, а отже, позивач має можливість та засоби для вирощування сільськогосподарської продукції, в тому числі насіння соняшника.
Статтею 1 ЗУ «Про відходи» від 05.03.1998 №187/98-ВР зазначено, що відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів; відходи як вторинна сировина - відходи, для утилізації та переробки яких в Україні існують відповідні технології та виробничо-технологічні і/або економічні передумови. Відходи тваринного походження - загиблі тварини, відходи, що утворилися внаслідок виготовлення продукції із тваринної сировини, непридатної для споживання людиною і твариною, а також підлягають обов'язковій утилізації, крім продуктів метаболізму, що використовуються для виробництва біогазу або органічних добрив.
Відповідно до п.1.240 ст.240 ПК України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких па території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів, як вторинної сировини.
Під утилізацією відходів розуміють використання відходів як вторинних матеріальних ресурсів, а під переробленням відходів - здійснення будь-яких технологічних операцій, пов'язаних із зміною фізичних, хімічних чи біологічних властивостей відходів з метою підготовки їх до екологічно безпечною зберігання, перевезення, утилізації чи видалення.
Відповідно до Закону України «Про відходи» утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів. Такі операції відповідно до змін, внесених до ПКУ Законом №4834, не оподатковуються. Даним Законом з 01.01.2013 урегульовано питання щодо несплати екологічного податку за обсяги та види (класи) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання, незалежно від наявності ліцензії на збирання та заготівлю окремих видів відходів як вторинної сировини).
Відповідно до Висновку експерту згідно з п.240.1. ст.240 ПК України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих. які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються п. 240.1.3. розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів, як вторинної сировини.
Тобто, виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що ПП «Агрофірма «Борисфен» не позбувається від гною, а використовує його в подальшому виробничому процесі як вторинну сировину - добрива, тому віднесення контролюючим органом гною до відходів, та обов'язковість обкладання екологічним податком є безпідставним та не відповідає вимогам податкового законодавства.
Відповідно до висновку експерта в результаті наданих на дослідження документів встановлено, що ПП «Агрофірма «Борисфен» проводить утилізацію мертвих тварин з використанням діатермічної (чеської) ями, яка фактично перебуває на території Вищетарасівської сільської ради Томасівського району Дніпропетровської області на відстані 3 км від населеного пункту та використовується за призначенням і відповідає санітарним нормам. На експертне дослідження також надано путьові листи трактора (сільгос.облік, форма № 68) та облікові листи тракториста - машиніста (сільгос.облік, форма №65а) за період січень 2015 - грудень 2015, відповідно до даних яких здійснюється обслуговування МТФ (молочнотоварна ферма) і годівлі тварин, вивезення гною, транспортування відходів мехтоку, чищення території, транспортування продукції з бойні та транспортування (утилізація) мертвих тварин до діатермічної (чеської) ями.
Під час проведення перевірки ПП «Агрофірма «Борисфен» фахівцями Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, встановлено заниження екологічного податку на загальну суму 197,14 грн., за викиди в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. При цьому суд зазначає, що вказану суму заниження екологічного податку у розмірі 197,14 грн., було розраховано виходячи з обсягу придбаного природного газу ПП «Агрофірма «Борисфен» за перевіряємий період згідно з актами прийому - передачі від ПАТ «Дніпропетровськгаз збут», за період з січня 2015 року по грудень 2015 року, а відповідно до ст.249.3, статті 249 Податкового кодексу України суми податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення обчислюються платниками податку самостійно щокварталу виходячи з фактичних обсягів викидів.
Враховуючи вище викладене, суд не погоджується з висновками акту № 477/04-36-14-03/30791681 від 06.09.2016 в частині нарахування екологічного податку за викиди в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на загальну суму 197, 14 грн., оскільки вони зроблені без додержання норм передбачених п.249.3 ст. 249 Податковою кодексу України, а саме виходячи не із фактичних обсягів викидів, а із об'єму придбаного природного газу (невикористаного), та є такими, що суперечать діючому законодавству.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.
Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Приватного підприємства "Агрофірма "Борисфен" до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 03 травня 2017 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко