Справа № 591/4260/16-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 р.Справа № 591/4260/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 16.03.2017р. по справі № 591/4260/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради неправомірними;

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради надати їй відповідь на її питання;

- стягнути з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради моральну шкоду у розмірі 2296,80 грн.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 16.03.2017р. по справі № 591/4260/16-а позов задоволено частково.

Визнано дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради неправомірними.

Зобов'язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 25.05.2016 р., 01.06.2016 р., та заяву від 24.06.2016 р.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, та зазначає, що запитання, які містились у запитах позивача до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, по суті є зверненнями і відносини за такими запитами мають регулюватися Законом України «Про звернення громадян», тому надання інформації в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації» було неможливим. Просить суд скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 16.03.2017р. по справі № 591/4260/16-а, прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась з письмовим запитом до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому просила надати їй інформацію стосовно фактичного розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що визначений Міністерством соціальної політики у цінах січня, лютого, березня, квітня 2016 року і у яких листах-документах про це зазначено; просила вказати фактичний розмір, а не той, що закладено у Держбюджеті (а.с.6). При цьому посилалась на листи Міністерства соціальної політики України з зазначенням аналогічної інформації, а саме листи від 16.02.2016 р. №2168/0/14-16/10, від 14.04.2016 р. №520/0/14-16/10.

07.06.2016 року позивачу була направлена письмова відповідь, в якій повідомлялось, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1208 гривень.

Також Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради зазначив, що питання, що порушені у зверненні, не можуть бути розглянуті, оскільки їх вирішення не належать до повноважень Департаменту (а.с.8).

01.06.2016 р. позивач знову звернулася з запитом до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради про надання інформації, чи вважається особа такою, що не забезпечена прожитковим мінімумом, якщо ії доходи менші від фактичного прожиткового мінімуму.

24.06.2016 року позивач знову звернулась до відповідача та просила направити її запити до належного розпорядника запитуваної нею інформації (а.с.9).

02.07.2016 року позивачу було направлено відповідь, в якій зазначено, що позивач вже зверталася до Департаменту з питання, що нею знову порушується, їй була надана вичерпна відповідь. Також вказувалось, що позивач має право скористатись власними правами щодо звернення до будь-якого органу влади, якщо вона вважає, що саме зазначена установа має відповідати на порушені нею питання (а.с.10).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при виконанні обов'язку щодо надання відповіді не дотримано вимоги ст. 40 Конституції України про надання обґрунтованої відповіді, та вимоги приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

У відповідності до ч.1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Натомість, визначення публічної інформації викладено в ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

У відповідності до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 25.05.2016 року звернулась з запитом до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому просила надати їй інформацію стосовно фактичного розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що визначений Міністерством соціальної політики у цінах січня, лютого, березня, квітня 2016 року, а також надати інформацію, у яких листах-документах про це зазначено та просила зазначити фактичний розмір, а не той, що закладений у Держбюджеті.

07.06.2016 року Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради листом №Н-106/12-02-38 була надана відповідь на запит позивача, в якій повідомлялось, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1208 гривень. Інші питання, що порушені у зверненнях не можуть бути розглянуті, оскільки їх вирішення не належать до повноважень департаменту. Тобто, відповіді на запитувану позивачем інформацію Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради надано не було.

01.06.2016 р. позивач знову звернулася з запитом до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради про надання інформації, чи вважається особа такою, що не забезпечена прожитковим мінімумом, якщо ії доходи менші від фактичного прожиткового мінімуму.

24.06.2016 року позивач знову звернулась до відповідача та просила направити її запити до належного розпорядника запитуваної нею інформації.

02.07.2016 року відповідач листом №Н-231/12.02-38 повідомив позивача, що вона вже зверталася до Департаменту з питання, що нею знову порушується, їй була надана вичерпна відповідь. Також вказувалось на те, що позивач має право скористатись власними правами щодо звернення до будь-якого органу влади, якщо вона вважає, що саме зазначена установа має відповідати на порушені нею питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Разом з тим, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідачем не перенаправлено до належного органу запит ОСОБА_1.

Також зі змісту вказаних відповідей колегією суддів встановлено, що відповідачем не надано обґрунтованих відповідей по суті запитів позивача .

Таким чином, враховуючи встановлені та вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при отриманні інформаційних запитів у повній мірі не дотримано вимоги ст. 40 Конституції України щодо надання обґрунтованої відповіді, та порушено ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги про те, що листи позивача не можна кваліфікувати як запити на доступ до публічної інформації, через те, що по суті вони є зверненнями в розумінні Закону України "Про звернення громадян", оскільки запити позивача не є пропозицією (зауваженням), заявою (клопотанням) або скаргою.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповіді на запити позивача не містять повної та обґрунтованої відповіді на ті питання, які ставила у своїх запитах позивач, а дії відповідача при розгляді звернень не відповідають нормам чинного законодавства.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Довід апеляційної скарги стосовно обґрунтування свого рішення судом першої інстанції нормами Закону України "Про звернення громадян" не може бути прийнятим, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано зобов'язання відповідача вчинити певні дії та визнання його дій неправомірними саме порушенням відповідачем приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Зарічного районного суду м. Суми від 16.03.2017р. по справі № 591/4260/16-а суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 16.03.2017р. по справі № 591/4260/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Донець Л.О.
Повний текст ухвали виготовлений 16.05.2017 р.