Справа № 809/513/17
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2017 р. Справа № 809/513/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Дубінській І.В.,

за участю: представника відповідача - Цахнюк Н.М., представник позивача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання повернути кошти за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України в розмірі 391,47 грн. та кошти за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України в розмірі 60,17 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання повернути кошти за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України в розмірі 391,47 грн. та кошти за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України в розмірі 60,17 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що повторна оплата тих самих послуг на підставі іншого нормативно-правового акта крім, як Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» №7-93 від 21.01.1993 не встановлена, при цьому сплата визначеного цим Декретом державного мита покриває вартість витрат за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України. Водночас зазначено, що Переліком платних послуг, що надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 № 795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1098) та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України №231 від 31.03.1995, не встановлено розмір відшкодування за такі послуги, тому сплата за бланк паспорта та за його оформлення незаконна. Крім цього, зазначає, що дії з внесення відомостей про другий паспорт громадянина України відповідачем не було здійснено, тому вищевказані кошти сплачені зайво і підлягають поверненню. Позовні вимоги також мотивовано правовими позиціями Верховного суду України, викладеними у постановах за результатами розгляду справ №№21-416а13, 21-441а13.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд даної адміністративної справи за відсутності позивача, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Про дату, час та місце судового розгляду позивач був повідомлений належним чином (а.с.139-141).

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила з підстав, викладених у письмовому запереченні (а.с.113-120). В обґрунтування своєї правової позиції зазначила, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. У задоволені позову просила відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

24 травня 2016 року позивач звернувся до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області з відповідними документами для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (з безконтактним електронним носієм) (а.с.42-45).

При цьому, позивачем було сплачено державне мито згідно квитанції №0.0.553235047.1 від 17.05.2016 у розмірі 170,00 грн., вартість бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон (з безконтактним електронним носієм) та за послуги з його оформлення та видачі згідно квитанції №546.15.1/45948 від 17.05.2016 в розмірі 391,47 грн. та вартість внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон згідно квитанції №547.15.1/45955 від 17.05.2016 в розмірі 60,17 грн. (а.с.39-41).

На підставі поданих документів позивачем отримано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, дата видачі 10.06.2016 (а.с.32).

На звернення представника позивача про повернення коштів за вартість бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм та за послуги з його оформлення і видачі та коштів за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області надано відповідь №02/82-У-2 від 27.09.2016 про те, що відповідно до положень Закону України "Про адміністративні послуги", постанов Кабінету міністрів України №795 та №1098 адміністративна послуга з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон є платною (а.с.27-30).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного їх нормативно-правового регулювання.

Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок.

Статтею 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

На реалізацію вищезазначеного Закону Кабінет Міністрів України постановою від 31.03.1995 №231 прийняв Правила, пунктом 10 яких затверджено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 №7-93 «Про державне мито» платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита належить, зокрема, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (статті 2, 3 Декрету «Про державне мито»).

Водночас пунктом 27 розділу І Переліку платних послуг, що надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 № 795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1098) встановлено плату за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 87 грн. 15 коп.

З наведеного вбачається, що сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка), оскільки становить170,00 грн.

Таким чином, повторна оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта є незаконною.

Крім цього, ні Порядком надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби платних послуг затвердженим постановою Кабінету Міністрів України відвід 26.10.2011 №1098, ні Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України №231 від 31.03.1995, не встановлено розмір відшкодування за бланк паспорта, при цьому доказів, які б підтвердили вартість бланка паспорта, відповідачем не надано.

Згідно частини 2 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вказана правова позиція висвітлена Верховним судом України у постановах від 03.12.2013 та від 17.12.2013 за результатами розгляду справ №№21-416а13, 21-441а13 відповідно, водночас суд не вбачає мотивів для відступлення від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України.

Слід зазначити, що у заяві про повернення коштів позивач посилався на вказані рішення, і хоча частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, однак, відмовляючи позивачу у поверненні коштів за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України в розмірі 391,47 грн. відповідачем не враховано встановлений законом спосіб застосування нормативно-правових актів, викладений у вищевказаних висновках Верховного Суду України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак, відповідачем не доведено наявності факту внесення відомостей про другий паспорт громадянина України відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у поверненні коштів ОСОБА_2 за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 391,47 грн. та коштів за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 60,17 грн. та обгрунтованим їх повернення.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також, слід зазначити, що до правової допомоги в адміністративній справі віднесено також і надані послуги з складання позовної заяви, яка розглядається судом.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано копію договору про надання правової допомоги №28/03-1 від 28.03.2017 із додатком №1 до вказаного договору - замовленням, акт виконаних робіт, який підтверджує факт складання (написання) позовної заяви з усіма необхідними матеріалами (а.с.67-69).

При цьому в акті наведено час, який брався до уваги при розрахунку оплати правової допомоги, зокрема спеціалістом у галузі права витрачено 7 годин на оформлення та складання позовної заяви. Загальна вартість виконаних робіт по договору склала з розрахунку 1 годину роботи * 640 грн. = 4480,00 грн.

Крім цього, суду надані квитанції №0.0.735512205.1 від 28.03.2017 на суму 2480,00 грн. та №0.0.736044355.1 від 29.03.2017 на суму 2000,00 грн., які підтверджують оплату наданих послуг (а.с.70-72), копія диплому, який підтверджує, що особа, яка надала послуги є спеціалістом у галузі права, інші докази на підтвердження реєстрації особи, яка надала послуги як фізична особа - підприємець з визначеним видом діяльності - діяльність у сфері права (а.с.74-76).

Таким чином, позивач підтвердив належними доказами наведений розмір правової допомоги відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, враховуючи вимоги частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", факт сплати судових витрат у відповідності до визначеного порядку, слід стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн. згідно квитанції № 101 від 01.04.2017 та судові витрати на правову допомогу в розмірі 4480,00 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у поверненні коштів ОСОБА_2 за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 391,47 грн. та коштів за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 60,17 грн.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (код 37794486) повернути ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) кошти за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 в розмірі 391 (триста дев'яносто одна) грн. 47 коп.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (код 37794486) повернути ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) кошти за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 60 (шістдесят) грн. 17 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (код 37794486) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (код 37794486) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачені судові витрати на правову допомогу в розмірі 4480 (чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 16.05.2017.