Справа № 334/8347/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.05.2017
Справа № 334/8347/16-а
Провадження № 2-а/334/176/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Ісакова Д.О.

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказавши, що він є особою пенсійного віку та з 20.12.2006 року йому була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров'я згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але оскільки він продовжує працювати за спеціальністю пенсію не отримував.

17.05.2013 року у зв'язку з досягненням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя з особистою заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

23 листопада 2016 року ним було направлено листа на адресу відповідача із вимогами провести перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст..40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Але Відповідачем листом від 28.11.2016р. № 331/С-1 було зазначено, що відсутні підстави застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Вважаючи такі дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя неправомірними, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

У судовом засіданні представник позивача, наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві доводив суду, що згідно з ч.І ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Приписами ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-ІУ. із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З викладених підстав, представник позивача просив суд визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто з 23.11.2016 року згідно сг.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Представник Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя проти позову заперечував та пояснював, що законні підстави для застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відсутні, оскільки в даному випадку проводиться перерахунок на інший вид пенсії, а не первинне призначення. Просив суд відмовити позивачу у позові.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою пенсійного віку та з 20.12.2006 року йому була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров'я згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але оскільки він продовжував працювати за спеціальністю пенсію не отримував.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності дост. 8 Конституції України та ст. 8 КАС

України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до п. «е» ч. 1ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

За нормами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зазначена позиція кореспондується з позицією Верховного суду України, передбаченій у постанові від 31.03.2015 року.

В даному випадку підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку розміру пенсії були висновки пенсійного органу щодо наявності в даному випадку факту переходу позивача на інший вид пенсії, а не первинне її призначення.

Між тим, ОСОБА_1 з 20.12.2006 року була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров'я, відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В подальшому, у зв'язку з тим, що право на пенсію за віком виникло у позивача вперше 17.05.2013 року, він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, виходячи з того, що у 2006 році позивачу була призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, то відповідно звернення 17.05.2013 року з заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є таким, що було здійснено вперше та не може розцінюватись як переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, з огляду на викладені приписи чинного законодавства, розрахунок розміру пенсії має бути здійснений Відповідачем на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Це в свою чергу свідчить про безпідставність застосування Відповідачем положень ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Подібна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 10.12.2015 року №К/800/33192/15 та Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, яка відповідно до норми ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя позивач звернувся із письмовою заявою 23.11.2016 року щодо нарахування та виплати йому пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком .

Про неправомірні дії Відповідача він дізнався з листа від 28.11.2016 року за №331/С-1.

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом позивач звернувся 12.12.2016 року.

Таким чином, з урахуванням ч.2 ст.99 КАС України та того, що пенсійні виплати є щомісячними, перерахунок розміру моєї пенсії на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" має бути здійснений з 23.11.2016 року.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача на поновлення та виплату йому пенсії шляхом визнання дій відповідача щодо відмови в поновленні та виплаті пенсій неправомірними та зобов'язання відповідача прийняти рішення для перерахунку та виплату пенсії позивачу, що відповідає вимогам частини 2 статті 11 КАС України.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року №2, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи сукупність усіх наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо перерахунку та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19, 21,46, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст.ст. 2, 10, 11, 71, 86, 94, 99, 100, 158-167, 183-2 КАС України, Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком .

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя здійснити з 23.11.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: Ісаков Д. О.