Справа № 181/369/17
Суддя: Літвінова Л. Ф.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 181/369/17
Провадження № 2-а/181/13/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. смт. Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам у порядку п.4 ст. 18 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам у порядку п.4 ст. 18 КАС України.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що 13.08.2013 році позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та Департаменту пенсійного забезпечення Мінсоцпраці України з письмовим зверненням про призначення пенсії за вислугу років, як робітнику локомотивних бригад і окремих категорій робітників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті.

02.10.2013 року його було викликано до управління ПФУ в Межівському районі, для встановлення права на пільгову пенсію. Згідно записів трудової книжки, він працював "монтером колії 3 розряду 8 околотку" у період з 22.02.1993 року по 17.06.2013 року. В трудовій книжці відсутні записи про те що він, працюючи на посаді монтера колії магістральних залізниць, був постійно зайнятим на поточному утриманні колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів. Тому визначити право на отримання пенсії за вислугу років і достроковий вихід на пенсію згідно записів трудової книжки неможливо.

Управління ПФУ в Межівському районі надіслало запит від 03.10.2013 року № 2496/05/18 до державного підприємства "Придніпровська залізниця" з питання надання мені уточнюючої довідки щодо підтвердження стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно відповіді від 14.10.2013 року № 1028 відокремленого структурного підрозділу "Павлоградська дистанція колії" державного підприємства "Придніпровська залізниця", він працював монтером колії на дільниці Павлоград1-Красноармійськ, яка за даними підприємства вказана як дільниця що "не є інтенсивною". Через що у зарахуванні періоду роботи у Павлоградській дистанції колії із 22.02.1993 року по 17.06.2013 року (20 років і 3 місяці) на посаді монтера колії магістральних залізниць, постійно зайнятим на поточному утриманні колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів - до спеціального стажу що дає право на отримання пенсії за вислугу років йому було відмовлено.

Отже 16.12.2013 року позивач вперше звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та 17.06.2014 року вдруге звернувся до суду за захистом своїх прав (цивільна справа № 203/3850/14-ц). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по цій справі була призначена судова залізнично-транспортна експертиза, яку проводив Львівській НДІСЕ - висновок № 4822 від 31.03.2016 року щодо встановлення ступені інтенсивності руху поїздів. Висновком експертизи встановлено, що дільниця, на якій він відпрацював з 22.02.1993 року по 17.06.2013 року - є дільницею із інтенсивним рухом із 1993 по 2013 рр. (той період який досліджувався). Таким чином, судом встановлено факт, що дільниця Павлоград-1-Красноармійськ - є дільницею магістрального руху і має фактичний постійний інтенсивний рух поїздів за звітним графіком - більше 24 пар потягів на добу, є дільницею із інтенсивним рухом поїздів.

Також судом було встановлено факт видачі уточнюючих довідок працівникам Павлоградської дистанції колії у період із 1992 по 2013 рр., а саме працівникам із дільниці, на якій він працював та надані управліннями Пенсійного фонду Межівського району Дніпропетровської області, Красноармійського району Донецької області, Петропавлівському районі Дніпропетровської області, у м. Першотравенськ та у м. Павлоград. Це підтверджувалось показаннями свідків про одержання ними таких довідок у 1996, 1999, 2001, 2003, 2006, 2009, 2012, 2011, 2013 роках. Ці свідки були працівниками дистанції та разом працювали з ним на цій дільниці.

Рішеннями Кіровського районного суду від 07.06.2016 року та Апеляційного обласного суду від 17.10.2016 року позов ОСОБА_1 не було задоволено через невірно вибраний спосіб захисту, але іншого способу захисту позивач не мав. Для призначення пенсії необхідний документ про підтвердження трудового стажу монтера колії магістральних залізниць, зайнятого на поточному утриманні колій на дільниці і з інтенсивним рухом поїздів у період із 22.02.1993 року по 17.06.2013 року, що є єдиним ефективним способом захисту прав та позивачем суду по суті справи доведено.

ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними рішення відповідача № 3540/15/18 від 21.04.2017 року щодо відмови включити до стажу роботи період його роботи на посаді монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колій та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів з 22.02.1993 року по 17.06.2013 року, тобто 20 років 3 місяці, що дає йому, відповідно до ст. 55 ч. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років; та зобов'язати Першотравенське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області включити вказаний період у його стаж роботи і призначити пенсію із 17.10.2016 року; судовий збір за адміністративним позовом, сплачений 27.04.2017року у розмірі 640 грн. 00 коп., стягнути з Державного бюджету.

Представник відповідача - Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області позов не визнав, надавши заперечення, в якому посилається на те, що відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року - не менше 26 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. Відповідно до п.20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Довідка № 547 від 14.06.2013 року не містить відомостей, які дають право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Інших довідок, які підтверджують зайнятість ОСОБА_1 на роботах, що дають право на призначення пенсії за вислугою років, ОСОБА_1 до управління не надавав. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суддя, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтували свої позиції по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював у Павлоградській дистанції колії з 03 травня 1990 року по 17 червня 2013 року (звільнений з ВСП «Павлоградська дистанція колії» за згодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України, наказ №218/ОС від 17 червня 2013 року). Загальний стаж роботи на підприємстві складає 23 роки 1 місяць 20 днів. З 22 лютого 1993 року ОСОБА_1 працював монтером колії на дільниці Красноармійськ-Павлоград-1, яка не є інтенсивною.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1, заповненої 16 квітня 1981 року, ОСОБА_1 11 липня 2013 року розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (наказ №нт130711 від 11 липня 2013 року).

Проте, висновком № 4288 додаткової залізнично-транспортної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеним 31 березня 2016 року, підтверджується, що рух поїздів по одноколійній ділянці Павлоград-1-Красноармійськ Придніпровської залізниці у період часу з 1993 по 2013 роки є інтенсивним протягом усього періоду. Частота руху в середньому на добу за період з 1993 по 2013 роки склала 28 пар поїздів.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська № 203/3850/14-ц від 07 червня 2016 року встановлена та обставина, що позивача наказом № 183 від 03 травня 1990 року прийнято на посаду тракториста 8-го околотку, а наказом № 90 від 22 лютого 1993 року ОСОБА_1 переведено на посаду монтера колії 3-го розряду 8-го околотку на Павлоградській дистанції (ділянці) шляху залізничного сполучення (дільниця сполученням Павлоград-1 Красноармійськ Придніпровської залізниці).

Даними вказаної вище експертизи щодо фактичної інтенсивності руху поїздів по одноколійній ділянці Павлоград-1 - Красноармійськ Придніпровської залізниці у період часу з 1993 по 2013 роки відповідають і пояснення допитаних в судовому засіданні свідків та зміст довідок, які видавались Придніпровською залізницею протягом періоду роботи позивача іншим працівниками вищевказаної ділянки на підтвердження права цих працівників на пенсію за вислугою років на пільгових умовах через інтенсивність руху поїздів по означеній ділянці, на якій працював і позивач.

Крім цього, був встановлений факт видачі уточнюючих довідок працівникам Павлоградської дистанції колії у період з 1992 по 2013 роки, з якими працював

ОСОБА_1, та надані управліннями Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області, Петропавлівського району Дніпропетровської області, у м. Першотравенськ та у м. Павлоград. Це підтверджувалося показаннями свідків про одержання ними таких довідок у 1996, 1999, 2001, 2003, 2006, 2009, 2011-2013 роках.

Також була встановлена та обставина, що державне підприємство «Укрзалізниця» протягом тривалого часу, з моменту дії постанови КМУ №583 від 19 жовтня 1992 року, не надавала ніяких рекомендацій саме на галузевому рівні.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року залишено без змін. Рішення апеляційної інстанції набрало законної сили 17 жовтня 2016 року.

Згідно ст.319 ЦПК України, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлення пенсії за вислугу років в певній мірі є пільгою, яка гарантувалась роботодавцем позивачу при працевлаштуванні його у 1993 році на роботу з важкими умовами праці.

Постановою КМУ № 583 від 12 жовтня 1992 року затверджено список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, за яким мається посада монтера колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів.

Згідно п. «а» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови включення до стажу періоду роботи позивача на посаді монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колії та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів є неправомірними.

З матеріалів адміністративного позову та заперечення на нього вбачається, що сторонами визнається факт звернення 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, як робітнику локомотивних бригад і окремих категорій робітників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті.

Рішенням відповідача № 3540/15/18 від 21 квітня 2017 року позивачу було відмовлено в задоволенні зазначеної вище заяви.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача 19 квітня 2017 року, хоча у позові просить зобов'язати відповідача здійснити призначення пенсії з 17 жовтня 2016 року.

Згідно адміністративного позову ОСОБА_1 оскаржує рішення відповідача, прийняте щодо його звернення із заявою від 19 квітня 2017 року про призначення пенсії за вислугою років.

Розглядаючи справу в рамках заявлених вимог, однак приймаючи до уваги, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 19 квітня 2017 року, суддя вважає, що вимоги позивача про призначення пенсії саме з 17 жовтня 2016 року задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного необхідно зобов'язати Першотравенське обласне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити позивачу пенсію за вислугою років з 19 квітня 2017 року, як монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колії та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року, тобто 20 років 3 місяці, що дає йому право, відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 46, 58, 64 Конституції України, Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12 жовтня 1992 року, ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.2, 4, 6, 8, 9, 19, 69, 94, 99, 102, 104, 159, 160, 163, 1832 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першотрвенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам у порядку п.4 ст. 18 КАС України - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 3540/15/18 від 21 квітня 2017 року щодо відмови включити до стажу період роботи ОСОБА_1 на посаді монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колії та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року, тобто 20 років 3 місяці, що дає йому право, відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років.

Зобов'язати Першотравенське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області включити до стажу період роботи ОСОБА_1 на посаді монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колії та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року, тобто 20 років 3 місяці, та призначити пенсію з 19 квітня 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачений на розрахунковий рахунок № 0162 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за квитанцією № 0.0.755592188.1 від 28.04.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: Л. Ф. Літвінова