Справа № 810/3936/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м.Київ № 810/3936/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області,

Київської обласної державної адміністрації,

Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області у прийнятті документів та оформленні подання до Київської обласної адміністрації щодо видачі йому дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області розглянути надані ним документи, оформити та направити відповідне подання для розгляду уповноваженим органом - Київською обласною державною адміністрацією для вирішення питання про видачу йому дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії в межах наданих повноважень;

- зобовязати Київську обласну державну адміністрацію розглянути подання Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області про видачу йому дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видати йому відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова Управління соціального захисту населення Миронівської міської ради Київської області у прийнятті документів, оформленні та направленні подання до Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу йому дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4ї категорії є протиправною, оскільки не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

На думку позивача, посилання відповідача - 1, як підставу для відмови на лист Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 23.01.2015 № 05-49-143, а також Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76 від 28.12.2014 яким внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виключено зону посиленого радіоекологічного контролю в тому числі і місто Миронівку Київської області є безпідставними.

Позивач стверджує, що станом на 01.01.1993 (та до теперішнього часу) він постійно (не менше чотирьох років) проживав та працював на території зони посиленого радіологічного контролю, а тому в розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» безумовно є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Звертав увагу суду, що відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою КМУ № 51 від 20 січня 1997 року, він має право на отримання статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 із числа осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Позивач зауважив, що на його думку, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76 від 28.12.2014 скасовано лише пільги особам, віднесеним до 4ї категорії, які були гарантовані державою до 01.01.2015. При цьому, жодних змін у правовому регулюванні саме статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в законодавстві не відбулось.

За наведених обставин позивач стверджує, що він має право на отримання дубліката посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 замість втраченого.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/3936/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач 1 (Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області) адміністративного позову не визнав та надав до суду письмові заперечення відповідно до змісту яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї правової позиції суб'єкт владних повноважень зазначив, що у зв'язку з внесенням змін до Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 01.01.2015 було виключено зону посиленого радіологічного контролю. З огляду на зазначене відповідач 1 стверджує, що позивач не проживає на забрудненій території, а тому підстави для встановлення ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення відсутні.

Крім того, відповідач 1 звертав увагу суду на лист Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 23.01.2015 № 05-49-143 «Про врахування в роботі», в якому повідомлено, що починаючи з 01.01.2015 у департаменті не будуть прийматися подання райдержадміністрацій та міськвиконкомів на оформлення громадянам посвідчень осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 як вперше так і дублікатів.

За наведених обставин відповідач - 1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач 2 (Київська обласна державна адміністрація) адміністративного позову також не визнав та надав суду письмові заперечення на адміністративний позов. Як вбачається зі змісту заперечень, відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 та відповідне посвідчення надається особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зоні посиленого радіологічного контролю.

Проте, після набрання чинності з 01.01.2015 Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (від 28.12.2014 року № 76-VІІІ) відповідно до якого було виключено зону посиленого радіоекологічного контролю ОСОБА_1 не проживає на території забрудненої зони.

Крім того, відповідач 2 звертав увагу суду, що між позивачем та Київською облдержадміністрацією відсутній правовий спір, оскільки в адміністративному позові ОСОБА_1 посилається лише на відмову Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області та не вказує про наявність відмови Київської облдержадміністрації у видачі йому дубліката посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

В ході судового розгляду справи, а саме у судовому засіданні 09.03.2016, судом було вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості відповідача Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Відповідач 3 - Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у письмових запереченнях проти позову від 23.03.2016 зазначив доводи аналогічні вказаним відповідачем 2 та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання, призначене на 23.03.2017 сторони не з'явились та разом з цим, надали до суду клопотання про здійснення судового розгляду справи за відсутності їх уповноважених представників в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно з даними довідки виконавчого комітету Миронівської міської ради № 02-50/4500 від 29 листопада 2016 року та будинкової книги позивач з 23 червня 1978 року по даний час зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Дзержинського) у буд. 33 (а.с.14).

З матеріалів справи вбачається, що 31.01.1993 позивачу було видано посвідчення потерпілого (ліквідатора) аварії на ЧАЕС категорії 4 серії В-І № 090470 (а.с.13, 16).

Водночас, вказане посвідчення було втрачено ОСОБА_1, про що останнім було розміщено оголошення в газеті «Експрес обява» № 161-162 (5023) від 27.08.2014 (середа) (а.с.15).

В подальшому, з метою отримання отримання дубліката втраченого посвідчення потерпілого (ліквідатора) аварії на ЧАЕС категорії 4 серії В-І № 090470 позивач 18.11.2016 звернувся з відповідною заявою до Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області (а.с.17).

18.11.2016 розглянувши вказану заяву ОСОБА_1 відповідач -1 надав відповідь № 06-26/1307 в якій зазначив, що підстави для оформлення подання до департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації для видачі йому дублікату посвідчення постраждалого категорії 4 відсутні.

Так, у вказаній заяві Управлінням соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області зазначено, що Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-XII, а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. У зв'язку з чим, відповідач-1 вважає, що з 01.01.2015 позивач не проживає на забрудненій території.

Крім того, відповідач-1 також зауважив, що відповідно до наданого Департаментом соціального захисту населення Київської облдержадміністрації розяснення від 23.01.2015 № 05-49-143 з 01.01.2015 Департаментом не будуть прийматися подання райдержадміністрацій та міськвиконкомів для оформлення громадянам посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 як вперше, так і дублікатів (а.с.18).

Вважаючи відмову Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області у прийнятті документів, оформленні та направленні подання до Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу йому дубліката посвідчення постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4 протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, врегулюванні нормами Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796).

Відповідно до статті 9 Закону № 796, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Питання віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначенні нормами статей 11, 14 вказаного Закону.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

За змістом статей 14 і 65 Закону № 796 для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 4 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 51).

За визначенням, наведеним у Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Статтею 15 Закону № 796 передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону № 796 кореспондуються з приписами пункту 10 Порядку № 51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Отже, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом № 796.

Відповідно до статті 2 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи від 27.02.1991 № 791 а -XII (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 791а-XII) залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони, а саме: зона відчудження, зона безумовного (обовязкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення.

Разом з цим, приписами вказаної норми в редакції до 01.01.2015, до територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи було віднесено також і зону посиленого радіологічного контролю.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення. Згідно з додатком № 1 до вказаної Постанови с.Миронівка Мироніського району Київської області віднесено до зони радіоактивного забруднення за соціально-економічним фактором.

Як встановлено судом, починаючи з 23.06.1978 та по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

Отже, з наведеного вбачається, що станом на 01.01.1993 позивач постійно проживав на території посиленого радіологічного контролю більше 4 років, а тому в розумінні Закону № 796 є безумовно потерпілою від Чорнобильської катастрофи особою.

За змістом статей 14 і 65 Закону № 796 для визначення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 4 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Судом також встановлено, що таке посвідчення позивачем було отримано 31.01.1994.

Тобто, з 31.01.1994 державою було встановлено позивачу статус потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4.

При цьому, суд звертає увагу, що вказане посвідчення є безстроковим.

За наведених обставин, суд зазначає, шо виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Отже, суд констатує, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015. Про довічність встановленого до 01.01.2015 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 вказується і в самому посвідченні.

Разом з цим, пунктом 11 цього Порядку № 51 передбачено, що у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: "Дублікат. Видано замість посвідчення серії ... N ...".

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що в разі втрати посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986 році, заявник повинен звернутися до органу, що видавав таке посвідчення, або до органу державної влади за місцем проживання із заявою про видачу дубліката відповідного посвідчення. При цьому, суд зауважує, що для видачі дубліката посвідчення повторне подання документів, на підставі яких видавався оригінал посвідчення не вимагається.

Отже, наведене дає підстави для висновку, що позивач не зобовязаний повторно підтверджувати статус особи, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Тобто, враховуючи викладене, суд зазначає, що за наявності підстав для видачі дубліката посвідчення особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: звернення цієї особи до уповноваженого органу з заявою (в якій зазначено обставини втрати або псування посвідчення, а також його номер і дату видачі) та доказами публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним, субєкт владних повноважень на підставі раніше поданих цією особою документів (не встановлюючи при цьому знову цій особі статус постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС) зобовязаний видати дублікат втраченого (пошкодженого) посвідчення.

Приписами статті 65 Закону № 796 встановлено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Приписами пункту 10 Порядку № 51 передбачено, що видача посвідчень провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. В даному випадку органом, що вносить відповідне подання до державної адміністрації є Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 51 рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Отже, видача посвідчень потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у тому числі категорії 4 у даному випадку належить до компетенції Київської обласної державної адміністрації. Суд також зауважує, що саме Київською обласною державною адміністрацією 31.01.1994 позивачу було видане посвідчення потерпілого (ліквідатора) аварії на ЧАЕС категорії 4 серії В-І № 090470.

Разом з цим, суд звертає увагу, що Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації діє на підставі Положення про департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 05.02.2013 № 43 та відповідно до пункту 34 цього Положення серед повноважень цього органу є, зокрема, виконання таких функцій, як організація та координація роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства судом встановлено, що в даному випадку саме Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації уповноважений видати ОСОБА_2 дублікат посвідчення особи постраждалої від Чорнобільської катастрофи категорії 4 відповідно до подання місцевого органу виконавчої влади за місцем проживання цієї особи, а саме Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області.

Як вже зазначалось, позивач в листопаді 2016 року звернувся до уповноваженого органу, а саме Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області з особистою заявою про видачу йому дубліката посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіологічного контрою у 1986. У вказаній заяві позивач вказав номер і дату видачі цього посвідчення, а також те, що дане посвідчення ним було втрачено. Крім того, в газеті «Експрес обява» № 161-162 (5023) від 27.08.2014 (середа) ОСОБА_1 було також опубліковано повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем було дотримано визначеної законодавством процедури щодо отримання дубліката втраченого посвідчення особи постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС категорії 4, а відповідач 1 зобовязаний був оформити та направити відповідне подання до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації.

Водночас, як вже зазначалось, листом від 18.11.2016 № 06-26/1307 Управлінням соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області позивачу було відмовлено у прийнятті документів та оформленні подання для видачі йому дублікату посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки після набрання чинності Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України від 28.12.2014, а саме з 01.01.2015, на думку відповідача - 1, позивач не проживає на забрудненій території .

В обґрунтування прийнятого рішення субєкт владних повноважень посилається також на лист Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації № 05-49-143 від 23.01.2015.

Проте, як вже зазначалось, доводи відповідачів відносно того, що з 01.01.2015 було виключено зону посиленого радіологічного контролю є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на момент звернення з заявою про видачу дубліката посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії позивач вже мав відповідний статус, який, у свою чергу, встановлений безстроково, тобто довічно.

Безпідставним є також і посилання відповідача 1 на лист Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації № 05-49-143 від 23.01.2015, окільний вказаний документ не є рішенням органу виконавчої влади, не відносяться до регуляторних актів та носить лише інформаційний характер, а отже не має застосовуватися у діяльності Управління соціального захисту населення як обов'язковий та беззаперечний документ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказане рішення Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області щодо відмови в прийнятті документів позивача та оформленні подання до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації для видачі дубліката посвідчення постраждалого 4 категорії є протиправним та таким, що порушує законні права позивача.

Щодо позовних вимог про зобовязання Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області направити відповідне подання до уповноваженого органу щодо видачі ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, а Київської обласної державної адміністрації розглянути це подання, суд зазначає про таке.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого розгляду адміністративних справ.

Тобто, завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

При цьому, суд зауважує, що у пункті 145 рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства вказано, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Разом з цим, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Як було встановлено судом, відмова відповідача - 1 в оформленні та направленні до уповноваженого органу подання для видачі ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого 4 категорії, визнана судом у цій справі протиправною, а тому, суд зазначає, що будь-які інші перешкоди для видачі позивачу дубліката відповідного посвідчення відсутні.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобовязання Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області розглянути надані ОСОБА_1 документи, оформити та направити відповідне подання для розгляду уповноваженим органом - Київською обласною державною адміністрацією для вирішення питання про видачу позивачу дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії в межах наданих повноважень.

При цьому, з метою належного захисту прав позивача та недопущення порушення цих прав в майбутньому, суд дійшов висновку про необхідність зобовязання Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, як структурного підрозділу, який виконує функції щодо організації та координації роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, розглянути подання Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області про видачу ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видати йому ідне посвідчення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Необхідність здійснення правосуддя саме на підставі принципу верховенства права (а не законності) закріплена також в статті 129 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не надано суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак, не доведено правомірності своєї позиції.

У свою чергу, на підставі наявних у справі доказів та встановлених в ході судового розгляду справи обставин, позивачем доведено суду його законне право на отримання дубліката посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986 році (категорія 4) Серія В-І № 090470.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з вимогами статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1102,40 грн. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1102,40 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області, оскільки рішення саме вказаного субєкта владних повноважень визнано судом протиправним.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 158 - 163, 167, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області у прийнятті документів та оформленні подання до Київської обласної адміністрації щодо видачі ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

3. Зобовязати Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області розглянути надані ОСОБА_1 документи, оформити та направити відповідне подання до Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії;

4. Зобовязати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути подання Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області про видачу ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видати йому відповідне посвідчення.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.