Справа № 814/426/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Київ К/800/18483/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Головчук С.В.,

Заїки М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про стягнення коштів,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року,

встановив:

У березні 2016 року ОСОБА_4 пред'явив позов до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про стягнення середнього заробітку за грудень 2015 року в сумі 1752,37 грн.

Зазначав, що з 20 березня 2015 року обіймає посаду судді Ленінського районного суду м. Миколаєва, у подальшому призваний на військову службу за мобілізацією. Оскільки у грудні 2015 року відповідач виплатив йому середній заробіток в сумі 13340,00 грн, тобто у меншому розмірі гарантованої суми 15092,37 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення недоплаченої суми у розмірі 1752,37 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року позовну заяву залишено без руху.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач оскаржив її до апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року змінено, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частин зазначення судом способу усунення недоліків позовної заяви шляхом подання документу, який посвідчує особу позивача.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати. Вважає неправомірною вимогу суду щодо надання документу про призов на військову службу, оскільки Кодексом законів про працю України передбачено збереження заробітної плати на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період. Разом із позовною заявою позивач надав всі необхідні докази, а саме: наказ про зарахування його до штату Ленінського районного суду м. Миколаєва, чим обґрунтував факт отримання заробітної плати, а виконання військового обов'язку у цей час може впливати лише на розмір оплати праці, а не на факт наявності чи відсутності такої оплати. Також вважає протиправною вимогу надати розрахунковий лист та довідку про доходи, оскільки обов'язок щодо подання цих документів покладено на роботодавця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статті 106 КАС України та запропоновано позивачу в строк до 26 квітня 2016 року надати: документ, який посвідчує особу позивача; документ, який підтверджує призов позивача на військову службу; довідку про доходи за грудень 2015 року та розрахунковий лист за цей період.

Змінюючи ухвалу судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року, Одеський апеляційний адміністративний суд в своїй ухвалі від 9 червня 2016 року вважав неправильним вимогу окружного суду надати документ, який посвідчує особу позивача, оскільки це суперечить статті 106 КАС України. Що стосується решти документів, апеляційний суд погодився з висновком окружного суду про необхідність їх надання, оскільки обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, мають бути підтверджені відповідними доказами.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними, виходячи з такого.

Статтями 105, 106 КАС України визначено форму та зміст адміністративного позову та вимоги до позовної заяви. Зокрема, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Частиною другою статті 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Згідно зі статтею 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, визначених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Також, за правилами статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися.

Позивач обґрунтовував свої вимоги обставинами щодо призову його на військову службу за мобілізацією та невиплатою у зв'язку з цим Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області заробітної плати у повному розмірі.

При цьому до позовної заяви позивачем долучено лише копію наказу про зарахування його до штату Ленінського районного суду м. Миколаєва, інших доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував позовні вимоги, ним не долучено, як і не зазначено причин неможливості їх подання.

Оскільки положення частини другої статті 106 КАС України носять імперативний характер, а докази, які запропоновано надати позивачу (документ, який підтверджує призов на військову службу; довідку про доходи та розрахунковий лист за грудень 2015 року), безпосередньо стосуються предмету позову та спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що ухвала про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням мотивів апеляційного суду, відповідає вимогам закону.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення відповідають наведеним критеріям, їх необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Заїка М.М.