Справа № 804/9977/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 р. Справа № 804/9977/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача - представника відповідача - ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО» про застосування арешту рахунків платника податків, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО», в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить:
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначила, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обовязків, визначених законом, а не покаранням за невиконання таких обовязків. Крім того, посилалась на те, що по документам, які запитувались податковим органом вже сплинув строк їх зберігання, а по іншим господарським операціям було застосовано процедуру податкового компромісу. 3 огляду на викладене ТОВ «ВЕТО» вважає вимоги позивача безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вето» є юридичною особою та перебуває на податковому обліку в Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Проте, працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО» посадових осіб Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не було допущено до проведення перевірки, первинні та бухгалтерські документи для перевірки не надані. Директор товариства - ОСОБА_8 та головний бухгалтер ОСОБА_9 в отриманні копії наказу на проведення перевірки та підпису у направленні на проведення перевірки, а також засвідчення відмови у допуску посадової особи відповідача до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВЕТО» відмовились.
У зв'язку із не допуском до проведення перевірки посадовими особами Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України складено акт від 14.07.2014 року № 2478/2203/32653295.
Судом встановлено, що не погодившись із законністю підстав для призначення перевірки, відповідачем було подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву із вимогою про визнання протиправним та скасування наказу від 11.07.2014 року № 779 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВЕТО».
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року, яка набрала законної сили 25 лютого 2015 року, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО» про визнання протиправним та скасування наказу від 11.07.2014 року № 779 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки відмовлено.
Аналізуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75. 1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Пунктом 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.
Згідно з п. 94.1 ст. 94 та пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.
Відповідно до п.94.6 ст.94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:
платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;
іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.
Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Отже, арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.
Суд звертає увагу, що правомірність наказу №779 про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Вето» від 11.07.2014 року вже досліджувалась судом при розгляді іншої адміністративної справи та судом надано оцінку даному наказу.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року, яка набрала законної сили 25 лютого 2015 року, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО» про визнання протиправним та скасування наказу від 11.07.2014 року № 779 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки відмовлено.
Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.
Таким чином, оскільки наказ про призначення перевірки №57 від 03.08.2015 року судом не скасовано, то суд приходить до висновку, що у податкового органу були законні підстави для проведення перевірки на підставі цього наказу.
Враховуючи наведені обставини та положення чинного законодавства, суд вважає, що наявні підстави для застосування арешту коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО», а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО» про застосування арешту рахунків платника податку задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1