Справа № 826/27669/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2017 року № 826/27669/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вертикаль-737» до головного спеціаліста відділу контролю за благоустроєм Шевченківського району Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Стотланда Артема Леонідовича, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» про скасування припису в частині,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Вертикаль-737» (далі - позивач, ТОВ «Вертикаль-737») до головного спеціаліста відділу контролю за благоустроєм Шевченківського району Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Стотланда Артема Леонідовича (далі - відповідач 1), Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач 2), за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» (далі - третя особа, ТОВ «Рембудсервіс ЛТД») про скасування припису №001110 від 15.12.2015 в частині зобов'язання прибрати блокуючих технічних пристроїв біля приміщення №509 за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає припис в частині зазначеного порушення щодо встановлення блокуючих технічних пристроїв біля приміщення за вищевказаною адресою незаконним, оскільки такі пристрої позивачем встановлені задля захисту своїх прав, а саме уникнення вчинення мешканцями дій щодо облаштування тимчасових автостоянок, які блокують можливість входу/виходу з орендованого позивачем приміщення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача 1 та 2 заперечував проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості, водночас, пояснив, що оскаржуваний припис складено у межах повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства, а вимоги щодо його виконання стосуються третьої особи, а не позивача, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що вважає позовні вимоги ТОВ «Вертикаль-737» незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач являється орендарем приміщення у житлово-офісному комплексі, а тому у нього відсутні будь-які права на розпорядження спільним майном співвласників будинку, вважає припис правомірним, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову повністю.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог частини шостої статті 128 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «Вертикаль-737» є орендарем нежитлового приміщення загальною площею 120 кв.м., яке знаходиться за адресою: 04112, м. Київ, Шевченківський район, АДРЕСА_1 на підставі договору оренди від 04.12.2015 №1/509А, укладеного з ОСОБА_2.

Після укладення договору оренди, позивачем з метою уникнення вчинення мешканцями будинку дій щодо облаштування тимчасових автостоянок, які блокують можливість входу/виходу з орендованого приміщення, ним встановлено блокуючі пристрої біля приміщення.

До Київської міської державної адміністрації надійшла скарга одного із мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 від 24.11.2015, в якій скаржник посилається на незаконне встановлення блокуючих технічних пристроїв паркувальних місць для автомобілів на прибудинковій території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що перешкоджає рівноправному користуванню усіх мешканців спільною прибудинковою територією.

Київською міською державною адміністрацією доручено розгляд скарги від 24.11.2015 відділу контролю за благоустроєм Шевченківського району Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

Спеціалістами відділу контролю за благоустроєм Шевченківського району Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації здійснено виїзну перевірку, в ході якої виявлено шість блокуючих технічних пристроїв біля нежитлового приміщення №509 та три - біля магазину «Апельсин» за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки головним спеціалістом відділу контролю за благоустроєм Шевченківського району Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Стотландом А.Л. складено припис від 15.12.2015 №001110, яким встановлено порушення пункту 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва у зв'язку із самовільним зайняттям території (частини території) об'єкту благоустрою та запропоновано у 3-х денний термін прибрати блокуючі пристрої з прилеглої території житлового будинку по АДРЕСА_1 та привести територію до належного санітарно-технічного стану.

Позивач як орендар нежитлового приміщення №509 біля якого встановив вказані блокуючі пристрої, вважає що вказаним приписом порушено його права та інтереси, тому звернувся до суду про часткове його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-IV (далі - Закон №2807-IV) є спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 13 Закону №2807-IV до об'єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території.

Стаття 14 Закону №2807-IV передбачає, що об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Обмеження при використанні об'єктів благоустрою передбачені статтею 16 Закону №2807-IV, згідно якої на об'єктах благоустрою забороняється, зокрема: самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо; встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції;

Згідно статті 17 Закону №2807-IV визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані, зокрема, утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів.

Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 затверджені Правила благоустрою міста Києва, які визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, регулюють права та обов'язки учасників правовідносин у сфері благоустрою міста, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку в місті.

Утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій (пункт 3.1.4 Правил благоустрою міста Києва).

Згідно Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 № 76, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII (далі - Закон №417-VIII) визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов'язані з реалізацією прав та виконанням обов'язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов'язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно частини 2 статті 4 Закону №417-VIII власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №417-VIII).

Статтею 5 Закону №417-VIII передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Права співвласників багатоквартирного будинку передбачені статтею 6 Закону №417-VIII, згідно якої співвласники мають право, в тому числі вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Згідно пункту 4 частини першої статті 7 Закону №417-VIII передбачено обов'язки співвласників багатоквартирного будинку, до яких відноситься, зокрема, додержання вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм.

Стаття 9 цього Закону передбачає, що наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень.

Як встановлено судом, між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір оренди від 04.12.2015 №1/509А, згідно якого у довгострокове користування ТОВ «Вертикаль-737» передано нежитлове приміщення загальною площею 120 кв.м., яке знаходиться за адресою: 04112, м. Київ, Шевченківський район, АДРЕСА_1.

Згідно умов цього договору цільове призначення використання вказаного приміщення - офісне приміщення.

Згідно пункту 2.1 Договору, в якому визначено обов'язки та права Орендодавця, у п'ятиденний строк надати приміщення Орендареві за актом приймання-передачі, у якому зазначається технічний стан приміщення на момент здавання в оренду.

Тобто, згідно умов договору позивачу передано в оренду лише нежитлове приміщення без прибудинкової території, він не прийняв на обслуговування прибудинкову територію, а тому вчиняти будь-які дії на ній, в тому числі встановлення блокуючих технічних пристроїв паркувальних місць для автомобілів на прибудинковій території будинку без згоди власника орендованого приміщення та усіх співвласників будинку, які є рівноправними користувачами цієї території.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачем вживались заходи щодо повідомлення про вказані обставини власника приміщення.

Одним із наданих прав Орендарю, що зазначено у договорі, є перепланування та переобладнання орендованого приміщення, пристосовуючи його до своїх статутних завдань, у встановленому законодавством порядку з письмової згоди Орендодавця. При цьому, використовувати приміщення, що орендується, лише за його цільовим призначенням у відповідності до п.1.2 Договору.

Тобто умовами договору оренди передбачено здійснювати позивачу, як орендарю, будь-які дії лише з орендованим нежитловим приміщенням, водночас у нього відсутні будь-які права на розпорядження прибудинковою територією будинку, яка є спільним майно співвласників багатоквартирного будинку.

До того ж як передбачено положеннями частини третьої статті 42 Земельного кодексу України, порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Між тим, у відповідності до підпункту 14.1.229 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України не належать до спеціально відведених автостоянок гаражі, автостоянки, власники або користувачі яких є платниками земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, а також земельні ділянки, що належать до прибудинкових територій.

З наведеного вбачається, що наявність антипаркувальних засобів та обмежуючих пристроїв на прибудинковій території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 порушує конституційне право співвласників цього будинку на свободу пересування, обмежує права співвласників, що передбачені статтею 6 Закону №417-VIII. В свою чергу, позивач як орендар невправі самостійно визначати порядок використання прибудинкові території до багатоквартирного житлового будинку. Тобто він фактично самовільно без будь-яких дозволу чи згоди встановив вказані обмежуючі пристрої на прибутковій території.

В спростування зазначеного позивач не надав жодних належних доказів.

Згідно пункту 19.2.1 Правил благоустрою міста Києва уповноважені працівники районних управлінь (відділів) контролю за благоустроєм виконавчих органів районних у м. Києві рад (районних у м. Києві державних адміністрацій) мають право вносити приписи з вимогою усунення порушень Закону України «Про благоустрій населених пунктів» і цих Правил, складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва передбачено, що до відповідальності за порушення у сфері благоустрою притягуються особи, винні у:

- порушенні вимог Законів України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про відходи» та «Про охорону навколишнього природного середовища»;

- порушенні встановлених державних стандартів, норм і цих Правил;

- проектуванні об'єктів благоустрою м. Києва з порушенням вимог Правил забудови м. Києва та державних будівельних норм;

- порушенні режиму використання й охорони територій та об'єктів рекреаційного призначення;

- самовільному зайнятті території (частини території) об'єкта благоустрою;

- пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об'єктів благоустрою;

- знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об'єктів озеленення;

- забрудненні (засміченні) території;

- самовільному наклеюванні оголошень, інформаційно-агітаційних плакатів, реклами, листівок тощо та нанесенні написів, малюнків тощо на об'єктах благоустрою території міста;

- неналежному утриманні об'єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення території тощо;

- створюванні умов, які ускладнюють або унеможливлюють прибирання об'єктів та елементів благоустрою.

Згідно пункту 20.2.1 цих Правил, якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов'язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов'язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об'єктів благоустрою.

Враховуючи встановлені обставини та норми законодавства, допущення позивачем порушень у сфері благоустрою, зокрема, самовільному зайнятті території (частини території) об'єкта благоустрою та перешкоджання без жодного дозволу співвласникам будинку на користування прибудинковою територією, суд приходить до висновку про правомірність винесення припису №001110 від 15.12.2015 про усунення порушень.

Слід зазначити, що оскаржуваний припис винесений відносно ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» як балансоутримувача вказаної території, який у своїх запереченнях підтримав позицію відповідача та вважає, що припис складений у відповідності до норм чинного законодавства, а встановлення позивачем блокуючих пристроїв на прибудинковій території вважає незаконним.

На час розгляду справи позивачем не надано належних доказів усунення порушень правил благоустрою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі по справі виконали покладені на них обов'язки щодо доказування правомірності оскаржуваного припису.

За таких обставин, системного аналізу викладених законодавчих норм, враховуючи що позивачем не було усунуто порушення протягом встановленого терміну, належних доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги позивач не надав, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур