Справа № 128/315/17
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/315/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі Жигаровій Д.О.

позивачі ОСОБА_1

адвокаті ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниця справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов»язання вчинити дії, щодо розгляду заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним адміністративним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона, відповідно до договору купівлі-продажу від 25.04.2008 року, укладеного з гр. ОСОБА_3, є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Черемошне по вул. Ватутіна, 2, Тиврівського району Вінницької області. ОСОБА_3 була відведена земельна ділянка площею 0,5700 га згідно акта про відведення в натурі земельної ділянки під забудову від 14.01.2008 року, складеного на підставі рішення Черемошненської сільської ради від 11.12.2007 року. На час придбання житлового будинку з господарськими будівлями площа земельної ділянки, що була проінвентаризована за вказаним будинковолодінням, складала 0,5964 га, що підтверджується технічним паспортом на будинковолодіння, виготовленим КП «ВООБТІ» від 04.04.2008 року.Згідно рішення Черемошненської сільської ради 15 сесії 6 скликання від 17.07.2012 року позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,5700 га, з яких: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га; для ведення особистого селянського господарства площею 0,3200 га.ФОП ОСОБА_4 була складена технічна документація і площа земельних ділянок була уточнена і склала згідно матеріалів кадастрової зйомки 0,2500 га та 0,3580 га. Також розробником документації із землеустрою було складено акт погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки, який підписали суміжні землевласники та землекористувачі за винятком гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6

Тривалий час спір з приводу межі знаходився на розгляді в суді. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 06.03.2015 року, залишеним без змін ухвалою ВСС України від 04.06.2015 року, в задоволені позову було відмовлено з підстав, що питання щодо погодження меж має вирішуватись виключно Черемошненською сільською радою, а не судом.Позивач відповідно до заяви від 12.09.2016 року звернулась до Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в якій просила розглянути вказаний земельний спір, повідомити її завчасно про день та час розгляду справи та прийняти відповідне рішення за наслідком розгляду земельного спору.Заява тривалий час відповідачем не розглядалась, в зв'язку з чим позивач змушена була звертатись до суду і лише після відкриття провадження 27.10.2016 року Тиврівським районним судом, 23.12.2016 року Черемошненською сільською радою було прийнято рішення №153 згідно поданої заяви ОСОБА_1 щодо вирішення земельного спору.Відповідним рішенням встановлено, що у даному випадку в наявності є спір між суміжними землевласниками щодо межі належних їм земельних ділянок, чітка межа цих ділянок відсутня, відтак Черемошненська сільська рада не може затверджувати акт погодження меж земельної ділянки без їх погодження суміжними землевласниками.Крім того, заявником не було надано як письмових документів щодо чіткого визначення меж її земельних ділянок, так і щодо порушення цих меж з боку суміжних землекористувачів.Виходячи з викладеного, Черемошненська сільська рада вирішила відмовити позивачу у погодженні акта меж земельної ділянки без підписів суміжних землекористувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та рекомендувала звернутись до Тиврівського районного суду.

Позивач вважає рішення 8 сесії 7 скликання Черемошненської сільської ради від 23.12.2016 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1Г.» протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано, не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно та нерозсудливо.Зазначає, що нею було надано акт відведення земельної ділянки площею 0,5700 га від 14.01.2008 року, складений на підставі рішення Черемошненської сільської ради від 11.12.2007 року; технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена згідно рішення Черемошненської сільської ради 15 сесії 6 скликання від 17.07.2012 року, в складі міститься як кадастрові плани так і акт погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки, який підписали суміжні землевласники та землекористувачі за винятком гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6Таким чином, відповідачу позивачем було подано на розгляд земельного спору письмові документи про визначення межі земельної ділянки, а відтак відмова сільської ради є необґрунтованою.Рішення сільської ради є необґрунтованим також з тих підстав, що фактично сільська рада як розпорядник земельної ділянки ухилилась від прийняття рішення по суті спору, перекладаючи розгляд вказаного питання на судові інстанції.

За вказаних обставин позивач просить суд визнати рішення 8 сесії 7 скликання Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 23.12.2016 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1Г.» протиправним та зобовязати Черемошненську сільську раду Тиврівського району Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2016 року та додані до неї документи і прийняти за наслідками її розгляду відповідне рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позові. Доповнень не мають.

Представник відповідача сільський голова Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в судове засідання не зявився, попередньо подав через канцелярію суду письмове заперечення проти позову в якому просив судовий розгляд провести без участі представника Черемошненської сільської ради. Заперечення мотивував тим, що складений акт погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки був підписаний суміжними землевласниками та землекористувачами за винятком гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6, а тому Черемошненська сільська рада Тиврівського району Вінницької області не може затвердити акт погодження меж земельної ділянки без їх погодження суміжними землевласниками.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та Конституції з цього питання відтворені в статті 2 КАС України про завдання адміністративного судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області з письмовою заявою щодо вирішення земельного спору у відповідності до ст.ст. 158-161 Земельного кодексу України, оскільки, маючи намір на оформлення права власності на земельні ділянки по вул. Миру, 2, вона замовила технічну документацію із землеустрою та після її виготовлення звернулась до суміжних землекористувачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з пропозицією підписання меж належних їй земельних ділянок, однак, останні від підписання протоколу погодження меж відмовились. Вказане підтверджується ксерокопією даної заяви (а.с. 17).

Згідно ксерокопії Акта про відведення в натурі земельної ділянки під забудову від 14 січня 2008 року, вбачається, що сільським головою Черемошненської сільської ради ОСОБА_9, на підставі рішення Черемошненської сільської ради від 11 грудня 2007 року, встановлено межі земельної ділянки виділеної ОСОБА_3 за адресою: с. Черемошне, вул. Ватутіна, 2, в розмірі 0,57 га. Згідно абрису зовнішніх меж земельної ділянки, що міститься на зворотній стороні вказаного акта, вбачається, що від А до Б землі ОСОБА_10; від А до В землі ОСОБА_11; від Б до Г землі ОСОБА_6; від В до Г землі сільської ради, на абрисі містяться підписи вказаних осіб та він затверджений підписом сільського голови з прикладенням гербової печатки Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с. 34).

З ксерокопії матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянці ОСОБА_1 для обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства в с. Черемошне, вул. Ватутіна, 2, на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_1 16 липня 2013 року звернулась до ФОП ОСОБА_4 з письмовою заявою з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням 15 сесії 6 скликання Черемошненської сільської ради від 17 липня 2012 року, площею 0,57 га, з яких: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства 0,32 га. Земельні ділянки розташовані в с. Черемошне по вул. Ватутіна, 2. Замовником додано до справи: виписку з рішення Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 15 сесії 6 скликання № 124 від 17 липня 2012 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1Г.»; збірний кадастровий план; копію паспорта та ідентифікаційного коду; копію договору купівлі-продажу від 25 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_12, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 (продавець), та ОСОБА_1 (покупець), відповідно до якого продавець (в особі представника) передала у власність (продала), а покупець прийняла у власність (купила) житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Черемошне, Тиврівського району Вінницької області, на присадибній земельній ділянці по вулиці Ватутіна під номером 2 (другим); копію реєстраційного посвідчення від 20 травня 2008 року про реєстрацію вказаного будинковолодіння за гр. ОСОБА_1 та копію технічного паспорта на будівлі (а.с. 18-34).

За даними технічної документації, загальна площа земельної ділянки становить 0,6080 га, з яких: 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, а 0,3580 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 31 зі звороту та а.с. 32).

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки площею 0,2500 га, від А до Б землі гр. ОСОБА_5; від Б до В землі гр. ОСОБА_1; від В до Г землі гр. ОСОБА_13; від Г до Д землі гр. ОСОБА_6; від Д до А землі сільської ради (вул. Ватутіна) (а.с. 29 зі звороту).

Згідно кадастрового плану земельної ділянки площею 0,3580 га, від А до Б землі гр. ОСОБА_5; від Б до В землі гр. ОСОБА_14; від В до Г землі гр. ОСОБА_15; від Г до Д землі гр. ОСОБА_16; від Д до Е землі гр. ОСОБА_13; від Е до А землі гр. ОСОБА_1 (а.с. 30).

Відповідно до каталогу координат кутів зовнішніх меж землекористування земельної ділянки ОСОБА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, периметр землекористування 238,92 м; площа землекористування 0,2500 (га) з ймовірною похибкою 0,0005 (га); відносна похибка площі 1:500, в т.ч. рілля 0,1395 га, сади 0,0000 га, під будівлями 0,0186 га, під дворами 0,0919 га (а.с. 30 зі звороту).

Згідно каталогу координат кутів зовнішніх меж землекористування земельної ділянки ОСОБА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, периметр землекористування 304,29 м; площа землекористування 0,3580 (га) з ймовірною похибкою 0,0007 (га); відносна похибка площі 1:511, в т.ч. рілля 0,3580 га, сади 0,0000 га, під будівлями 0,0000 га, під дворами 0,0000 га (а.с. 31).

Також розробником документації із землеустрою було складено акт погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки, який підписали суміжні землевласники та землекористувачі за винятком гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 (а.с. 28).

Згідно копії рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року по справі № 145/2205/13-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визначення порядку роздільного володіння та користування земельними ділянками, третя особа на стороні відповідача Черемошненська сільська рада, - відмовлено (а.с. 35-38).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року залишено без змін, що підтверджується ксерокопією вказаної ухвали (а.с. 39-40).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2015 року рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року залишено без змін (а.с. 41-42).

З аналізу вказаних судових рішень вбачається, що в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено з підстав, що питання щодо погодження меж має вирішуватись виключно Черемошненською сільською радою Тиврівського району Вінницької області.

23 грудня 2016 року рішенням Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 08 сесії 7 скликання за № 153 від 23 грудня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у погодженні акту меж земельної ділянки без підписів суміжних землекористувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та рекомендовано звернутись до Тиврівського районного суду. Така відмова мотивована сільською радою тим, що у даному випадку наявний спір між суміжними землевласниками щодо межі наданих їм земельних ділянок, чітка межа цих ділянок відсутня, відтак Черемошненська сільська рада не може затвердити акт погодження меж земельної ділянки без їх погодження суміжними землевласниками. Крім того, заявницею не було надано як письмових документів щодо чіткого визначення меж її земельних ділянок так і щодо порушення цих меж з боку суміжних землекористувачів, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 47).

Відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно пунктів «а», «б», «й», «к» частини 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вирішення земельних спорів, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 3 статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 159 ЗК України визначено порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Так, згідно ч. 1 ст. 159 ЗК України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 ЗК України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Згідно ч. 3 ст. 159 ЗК України відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

Частиною 4 статті 159 ЗК України визначено, що у рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.

Відповідно до ч. 5 статті 159 ЗК України рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Пунктом 2.8 Інструкції № 376 щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Держкомзему від 18.05.2010 року, передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів), у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 вказаної Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності

власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» відповідно до частини першої статті 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. У зв'язку з цим судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Нормами статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Що також передбачено частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В своїх рішеннях, зокрема у справах «Йорданова та інші проти Болгарії» та «Ліндхайм та інші проти Норвегії» Європейський суд з прав людини наголошує на необхідності дотримання принципу пропорційності при прийнятті рішень органами державної влади.Метою дотримання принципу пропорційності є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи, зокрема вказаний принцип передбачає, що здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідало б цілям, яких заплановано досягти.

Обмеження позивача у реалізації її права на набуття прав на земельну ділянку, що перебуває в користуванні має бути об'єктивно виправданим, обґрунтованим та справедливим.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що фактично сільська рада, як розпорядник земельної ділянки, ухилилась від прийняття рішення по суті спору перекладаючи розгляд вказаного питання на суд, оскільки при винесенні вказаного рішення не було дотримано вимог статті 159 ЗК України, з огляду на таке: по-перше було порушено тижневий строк розгляду заяви з дня подання заяви (заяву подано 12 вересня 2016 року, а оскаржуване рішення винесено лише 23 грудня 2016 року); по-друге посилання відповідача в оскаржуваному рішенні, як на підставу відмови в задоволенні заяви позивача, на те, що нею не було надано як письмових документів щодо чіткого визначення меж її земельних ділянок так і щодо порушення цих меж з боку суміжних землекористувачів, суд вважає безпідставним, оскільки позивачем було надано відповідачу акт відведення земельної ділянки площею 0,5700 га від 14.01.2008 року, складений на підставі рішення Черемошненської сільської ради від 11.12.2007 року; технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена на підставі рішення Черемошненської сільської ради 15 сесії 6 скликання від 17.07.2012 року, де в складі містяться як кадастрові плани, так і акт погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки, який підписали суміжні землевласники та землекористувачі за винятком гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Таким чином, позивачем надано відповідачу на розгляд земельного спору письмові документи про визначення межі земельної ділянки, а відтак відмова Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області є необґрунтованою.

Крім того, відповідачем не надано доказів, що оскаржуване рішення було прийняте з дотриманням вимог ч.ч. 2,3 ст. 159 ЗК України, а саме: що на пленарному засіданні сільської ради при ухваленні оскаржуваного рішення були присутні всі зацікавлені сторони: заявник та користувачі і власники суміжних земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_6 та ОСОБА_5

У справі «ОСОБА_17 ДевелопментсЛімітед» та інші проти Ірландії» (п. 45) Європейський суд з прав людини наголошує надотриманні принципу законних очікувань під час прийняття рішень суб'єктами владнихповноважень, згідно з яким рішення органів державної влади не повинні йти всуперечочікуванням, на які покладаються громадяни у зв'язку з їх прийняттям.У випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняттярішень, розгляду питань і вчинення дій суб'єктом владних повноважень, то така процедураповинна будь що бути дотримана цим суб'єктом.

Тобто позивач, в даному випадку, мала обґрунтовані очікування того, що наданийсільською радою дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на її імя в подальшомубуде реалізований шляхом виготовлення такої документації та її затвердження (за відсутності зауважень, встановлених при її виготовленні), а Черемошненською сільською радою Тиврівського району Вінницької області не будуть вчинятись дії, спрямовані на відмову у затвердженні технічної документації.

Вказаний принцип був порушений відповідачем.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

За викладених вище обставин, суд вважає оскаржуване рішення незаконним та протиправним, в звязку з чим необхідно зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2016 року та прийняти за наслідками її розгляду відповідне рішення.

Відповідно до ст. 94 КАС України за відсутності клопотання у позивача щодо розподілу судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 18, 102,122, 159-163, 171 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати рішення 8 сесії 7 скликання Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 23.12.2016р. «Про розгляд заяви ОСОБА_1Г.» протиправним.

Зобов»язати Черемошненську сільську раду Тиврівського району Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2016р. та додані до неї документи та прийняти за наслідками її розгляду відповідне рішення.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги.

Суддя І.А. Ганкіна