Справа № 823/317/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року справа № 823/317/17

м. Черкаси

10 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Гараня С.М.,

секретаря Тараненка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства Колос Чигиринщини до Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Черкаської області ОСОБА_2 від 26.04.2016, індексний номер 29420303, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,8882 га, кадастровий номер :01:002:0321, належної ОСОБА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон на підставі договору оренди землі серія та номер: б/н від 13.04.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період дії договору оренди землі від 26.05.2011 укладеного між ПП Колос Чигиринщини та фізичною особою ОСОБА_1, відповідачем протиправно проведено державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за ТОВ СП Нібулон на підставі договору оренди землі від 13.04.2016 б/н, що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ СП Нібулон, що на думку позивача свідчить про подвійну реєстрацію речових прав та не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Представник позивача у судове засідання не прибув, направив на адресу суду клопотання в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних в ній матеріалів. Вказаним клопотанням представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі.

Представник Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області до зали судового засідання також не прибув, натомість надав заперечення на позов, в якому в повному обсязі заперечив проти задоволення позовних вимог ПП Колос Чигиринщини та наголосив, що адміністрація не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не приймала спірного рішення. У наданих запереченнях представник Чигиринської РДА просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник ТОВ СП Нібулон щодо задоволення адміністративного позову ПП Колос Чигиринщини заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях, з огляду на те, що на виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 у справі № 2а-4126/11/1470 державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон, оскільки вказаним рішенням був встановлений пріоритет факту набуття права оренди на спірну земельну ділянку саме за ТОВ СП Нібулон.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 до зали судового засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,8882 га, кадастровий номер :01:002:0321, (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 6195569, виданий Чигиринською районною державною адміністрацією).

26.05.2011 року між ОСОБА_1 (Орендодавцем) та приватним підприємством Колос Чигиринщини (Орендарем) укладено договір оренди землі № 115, у відповідності до якого в оренду підприємству терміном на 5 років передавалась вищевказана земельна ділянка (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області 05.08.2011, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 00314).

10.09.2015 між ОСОБА_1 та приватним підприємством Колос Чигиринщини укладено додатковий договір до договору оренди землі № 115 від 26.05.2011, у відповідності до якого спірна земельна ділянка передавалась в оренду терміном на 10 років (до 10 вересня 2025 року).

06.02.2017 позивачем були подані документи до державного реєстратора прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за собою на підставі наведеного додаткового договору.

Рішенням державного реєстратора права від 08.02.2017 № 33759402 позивачеві було відмовлено у такій реєстрації, в звязку з тим, що були встановлені суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: заявлене право оренди щодо спірної земельної ділянки зареєстровано за іншим Орендарем та термін дії зареєстрованого договору оренди землі не закінчився.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна ПП Колос Чигиринщини встановлено, що рішенням державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Черкаської області ОСОБА_2 від 26.04.2016, індексний номер 29420303 за ТОВ СП Нібулон зареєстровано права оренди земельної ділянки площею 1,8882 га, яка розташована в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, кадастровий номер :01:002:0321 терміном на строк 10 років з правом пролонгації, на підставі договору оренди землі від 13.04.2016 б/н, що був укладений між ОСОБА_3 та ТОВ СП Нібулон.

Вважаючи оскаржуване рішення державного реєстратора протиправним, ПП Колос Чигиринщини звернулось з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України Про оренду землі від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон №161), Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 01.07.2004 № 1952-IV (надалі Закон №1952).

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону №161, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки, як передбачено ч. 5 ст. 6 цього Закону підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вказана норма повністю кореспондується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації згідно з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Аналізуючи вищевказані норми суд дійшов висновку, що право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що право оренди вищезазначеної земельної ділянки було зареєстровано у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області за ПП Колос Чигиринщини 05.08.2011, на підставі договору оренди землі № 115 від 26.05.2011. (вказаний договір укладено на 5 років до 26.05.2016).

Разом з тим, оскаржуваним рішенням від 26.04.2016, в період дії договору оренди землі № 115 від 26.05.2011 укладеного фізичною особою ОСОБА_1 з ПП Колос Чигиринщини, право оренди вищевказаної земельної ділянки згідно договору від 13.04.2016 зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон.

За приписами ст. 17 Закону №161, об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, в даному випадку товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон набуло права оренди земельною ділянкою кадастровий номер - :01:002:0321 в квітні 2016 року, після прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення (26.04.2016) - отже під час дії договору оренди з ПП Колос Чигиринщини.

Таким чином, саме з цього моменту земельна ділянка вважається переданою в користування ТОВ СП Нібулон. Натомість, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт передачі від ПП Колос Чигиринщини земельної ділянки до ТОВ СП Нібулон, а також відомостей припинення договору оренди землі № 115 від 26.05.2011 з ПП Колос Чигиринщини.

Враховуючи вищевикладене, реєстрація права оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 за ТОВ СП Нібулон зумовила одночасне існування права користування земельною ділянкою декількома субєктами господарювання, що є порушенням чинного законодавства, а також інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону №1952 (в редакції на час реєстрації договору), державний реєстратор встановлював відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону №1952 передбачалось, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону №1952, державній реєстрації підлягали виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Суд наголошує, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі (п. 3 ч. 3 ст. 10 зазначеного Закону).

Верховний Суд України у постанові від 29.09.2015 по справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобовязаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

З підстав викладеного суд дійшов висновку про те, що здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на обєкт нерухомого майна є не правом, а обовязком державного реєстратора.

Разом із тим, в порушення вимог законодавства України, державний реєстратор Черкаського міського управління юстиції при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного 13.04.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ СП Нібулон належним чином не перевірив наявність права оренди на дану земельну ділянку за ПП Колос Чигиринщини, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

В матеріалах справи відсутні докази недійсності (не чинності) або розірвання договору оренди землі від 26.05.2011, що був укладений між ОСОБА_1 та ПП Колос Чигиринщини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги вказані обставини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Черкаської області ОСОБА_2 від 26.04.2016 індексний номер 29420303 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,8882 га кадастровий номер :01:002:0321, яка належить ОСОБА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон, на підставі договору оренди землі від 13.04.2016 року.

Стягнути з Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області на користь приватного підприємства Колос Чигиринщини сплачений судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлено 16.05.2017.