Справа № 802/551/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2017 р. Справа № 802/551/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пфаннер Бар" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в с т а н о в и в :

05.04.2017 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Пфаннер Бар" (далі ТОВ "Пфаннер Бар", позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами документальної невиїзної перевірки ТОВ "Пфаннер Бар" дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за митною декларацією МД від 21.10.2014 № 401090000/2014/022512, складено акт від 22.02.2017р. № 64/02-32-14-09/30425482, в якому зафіксовано порушення вимог, а саме:

- ст. 284, ч. 2 ст. 105, ч. 3 ст. 108, ч. 1 ст. 112 Митного кодексу України, в результаті чого ТОВ "Пфаннер Бар" занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 21.10.2014 № 401090000/2014/022512 на суму 13469,62 грн.;

- п. 1 ст. 190, п. 16 ст. 206 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ТОВ "Пфаннер Бар" податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 21.10.2014 № 401090000/2014/022512 на суму 44138,91 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 22.03.2017 року ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомленнярішення: № НОМЕР_1, яким збільшено ТОВ "Пфаннер Бар" суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» за податковими зобов`язаннями на 13469,62 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 3367,40,00 грн.; № НОМЕР_2, яким збільшено ТОВ "Пфаннер Бар" суму грошового зобов`язання за платежем «ПДВ з ввезених на територію України товарів» за податковими зобов`язаннями на 44138,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 11034,73 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки та, відповідно, і з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та просить скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та пояснення, надані у судових засіданнях, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав викладених у письмових запереченнях, в яких, зокрема, зазначено, що ГУ ДФС у Вінницькій області, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що в період з 07.02.2017р. по 20.02.2017р. службовими особами ГУ ДФС у Вінницькій області проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ "Пфаннер Бар" дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за митною декларацією МД від 21.10.2014 № 401090000/2014/022512.

За результатами перевірки складено акт від 22.02.2017р. № 64/02-32-14-09/30425482 (далі - акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ "Пфаннер Бар" вимог:

- ст. 284, ч. 2 ст. 105, ч. 3 ст. 108, ч. 1 ст. 112 Митного кодексу України, в результаті чого ТОВ "Пфаннер Бар" занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 21.10.2014 № 401090000/2014/022512 на суму 13469,62 грн.;

- п. 1 ст. 190, п. 16 ст. 206 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ТОВ "Пфаннер Бар" податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 21.10.2014 № 401090000/2014/022512 на суму 44138,91 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, ТОВ "Пфаннер Бар" подало на нього письмові заперечення від 01.03.2017 року.

За результатами розгляду вказаних заперечень, ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято рішення, яким висновок акту перевірки 22.02.2017р. № 64/02-32-14-09/30425482 залишено без змін, а заперечення без задоволення.

22 березня 2017 року, на підставі висновків акту перевірки, ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ НОМЕР_1, яким збільшено ТОВ "Пфаннер Бар" суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» за податковими зобов`язаннями на 13469,62 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 3367,40,00 грн.;

№ НОМЕР_2, яким збільшено ТОВ "Пфаннер Бар" суму грошового зобов`язання за платежем «ПДВ з ввезених на територію України товарів» за податковими зобов`язаннями на 44138,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 11034,73 грн.

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, а тому звернувся до суду з вимогою визнати їх протиправними та скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходив з наступного.

Так, зі змісту акту перевірки слідує, що ТОВ "Пфаннер Бар" на підставі зовнішньоекономічного контракту ТЕМП-РВ 06-01 від 16.10.2014 року, укладеного із Herman Pfanner Getranke GmdH (Австрія), ввезено на митну територію України товари, оформлені за МД 21.10.2014 № 401090000/2014/022512, а саме, контейнери багаторазового використання для пакування соку яблучного концентрованого тара для багаторазового використання, яка залишається у власності Постачальника (на безоплатній основі), кількість 105 шт.

Вінницькою митницею, відповідно до заяви ТОВ "Пфаннер Бар" від 20.10.2014 року № 1654/02-80-61-08, на підставі ст. 103, 104, 105, 108, 110 Митного кодексу України, надано дозвіл на тимчасове ввезення на митну територію України контейнерів багаторазового використання для пакування соку яблучного концентрованого тара для багаторазового використання, яка залишається у власності Постачальника, строком до 20.10.2015 року.

У заяві від 20.10.2014 року № 1654/02-80-61-08 ТОВ "Пфаннер Бар" надало митному органу зобов`язання про зворотне вивезення тимчасово ввезеного товару строком до 20.10.2015 року.

Тобто, ТОВ "Пфаннер Бар" отримано пільгу згідно ст. 105 Митного кодексу України, відповідно до якої, до підприємства при ввезені товарів у митному режимі тимчасового ввезення застосовано умовне повне звільнення від оподаткування митними платежами, зокрема ввізним митом та податком на додану вартість.

Станом на 21.10.2015 року ТОВ "Пфаннер Бар" не виконало в строк, встановлений Митним кодексом України, заходів щодо завершення або продовження митного режиму тимчасового ввезення.

22.10.2015 року, в порушення свого зобов`язання від 20.10.2014 року № 1654/02-80-61-08, ТОВ "Пфаннер Бар" звернулось до Вінницької митниці із заявою Вх. № 1898/02-80-61-08 про надання дозволу на розміщення в режимі тимчасового ввезення на митну територію України контейнерів багаторазового використання для пакування соку яблучного концентрованого тара для багаторазового використання, яка залишається у власності Постачальника.

На підставі поданої заяви, Вінницькою митницею 22.10.2015 року надано ТОВ "Пфаннер Бар" дозвіл на продовження розміщення в режимі тимчасового ввезення на митній території України вищезгаданих товарів строком до 31.12.2015 року.

Одночасно, за фактом порушення строків митного режиму тимчасового ввезення товарів, 22.10.2015 року Вінницькою митницею ДФС на керівника ТОВ "Пфаннер Бар", ОСОБА_4 складено протокол про порушення митних правил № 0499/401090002/15 за ознаками порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 481 Митного кодексу України, а саме, за перевищення строку тимчасового ввезення або тимчасового вивезення товарів.

27.11.2015 року, на підставі заяви гр. ОСОБА_4 від 23.11.2015 року, відповідно до ст. 521 Митного кодексу України, між ним та Вінницькою митницею ДФС укладено мирову угоду щодо припинення провадження у справі шляхом компромісу.

11.12.2015 року, у зв`язку з виконанням гр. ОСОБА_4 умов мирової угоди та сплатою ним до Державного бюджету коштів, що дорівнюють сумі штрафу, передбаченою санкцією ч. 1 ст. 481 Митного кодексу України у розмірі 850 грн., складено акт про виконання мирової угоди.

Згідно постанови Вінницької митниці ДФС у Вінницькій області від 11.12.2015 року, провадження у справі № 0499/401090002/15 від 22.10.2015 року, порушеної відносно Громадянина України ОСОБА_4 за ознаками порушення митних правил передбаченого ч. 1 ст. 481 Митного кодексу України, закрито, відповідно до п. 2 ч. 2 статті 521 Митного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, в акті перевірки службовими особами ГУ ДФС у Вінницькій області зроблено висновок, що станом на 21.10.2015 року ТОВ "Пфаннер Бар":

не вжито жодних заходів по завершенню митного режиму тимчасового ввезення;

не вжито жодних заходів по продовженню строків тимчасового ввезення обладнання на митну територію України, що підтверджено фактом притягнення до адміністративної відповідальності керівника Товариства, відповідно до постанови Вінницької митниці ДФС в справі про порушення ситних правил № 0499/401090002/15 від 11.12.2015 року.

Позивач не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Так, у позовні заяві позивачем зазначено, що Генеральний директор ТОВ "Пфаннер Бар" звернувся до Вінницької митниці ДФС із заявою № 1898/02-80-61-08 від 22.10.2015 року про продовження строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України.

За результатами розгляду вказаної заяви Вінницькою митницею ДФС надано дозвіл на продовження вказаного вище строку до 31.12.2015 року. Дане рішення відповідача чинне, ніким не оскаржувалось та не скасовувалось, а відтак підлягає виконанню.

ТОВ "Пфаннер Бар" в межах дозволено та встановленого Вінницькою митницею ДФС строку, тобто до 31.12.2015 року, завершено митний режим тимчасового ввезення товарів, визначених у митній декларації, шляхом їх повернення постачальнику.

Таким чином, на думку позивача, висновки контролюючого органу щодо того, що ТОВ "Пфаннер Бар", в даному випадку, порушено податкове та митне законодавство України, є необґрунтованими та незаконними, а відповідні оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними.

Однак, з такими твердження позивача суд не погоджується та підтримує позицію відповідача, викладену в акті перевірки, зважаючи на наступне.

Так, в статті 103 Митного кодексу України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 Митного кодексу України, у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

При цьому, ч. 2 ст. 105 Митного кодексу України встановлено, що у разі порушення умов митного режиму тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання режиму, зобовязана сплатити суму податкового зобовязання та пеню відповідно до Податкового кодексу України.

Частиною першої статті 108 Митного кодексу України передбачено, що строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Разом з тим, з урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів за письмовою заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів (ч. 3 ст. 108 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Митного кодексу України, митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Як встановлено судом та не заперечувалось представниками сторін, Вінницькою митницею, відповідно до заяви ТОВ "Пфаннер Бар" від 20.10.2014 року № 1654/02-80-61-08, на підставі ст. 103, 104, 105, 108, 110 Митного кодексу України, надано дозвіл на тимчасове ввезення на митну територію України контейнерів багаторазового використання для пакування соку яблучного концентрованого тара для багаторазового використання, яка залишається у власності Постачальника, строком до 20.10.2015 року.

У заяві від 20.10.2014 року № 1654/02-80-61-08 ТОВ "Пфаннер Бар" надало митному органу зобов`язання про зворотне вивезення тимчасово ввезеного товару строком до 20.10.2015 року.

Разом з тим, станом на 21.10.2015 року ТОВ "Пфаннер Бар" не здійснило жодних з вище перелічених заходів, тобто, не виконало в строк, встановлений Митним кодексом України, заходів щодо завершення або продовження митного режиму тимчасового ввезення.

При цьому, 22.10.2015 року, в порушення свого зобов`язання від 20.10.2014 року № 1654/02-80-61-08, ТОВ "Пфаннер Бар" звернулось до Вінницької митниці із заявою Вх. № 1898/02-80-61-08 про продовження строку тимчасового ввезення на митну територію України контейнерів багаторазового використання для пакування соку яблучного концентрованого тара для багаторазового використання, яка залишається у власності Постачальника.

На підставі поданої заяви, Вінницькою митницею 22.10.2015 року надано ТОВ "Пфаннер Бар" дозвіл на продовження розміщення в режимі тимчасового ввезення на митній території України вищезгаданих товарів строком до 31.12.2015 року.

Одночасно, за фактом порушення строків митного режиму тимчасового ввезення товарів, 22.10.2015 року Вінницькою митницею ДФС на керівника ТОВ "Пфаннер Бар", ОСОБА_4 складено протокол про порушення митних правил № 0499/401090002/15 за ознаками порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 481 Митного кодексу України, а саме, за перевищення строку тимчасового ввезення або тимчасового вивезення товарів.

Згідно постанови Вінницької митниці ДФС у Вінницькій області від 11.12.2015 року, провадження у справі № 0499/401090002/15 від 22.10.2015 року, порушеної відносно Громадянина України ОСОБА_4 за ознаками порушення митних правил передбаченого ч. 1 ст. 481 Митного кодексу України, закрито, відповідно до п. 2 ч. 2 статті 521 Митного кодексу України.

При цьому, як слідує зі змісту мирової угоди про припинення провадження в справі про порушення митних правил від 22.10.2015 року № 0499/401090002/15 шляхом компромісу, укладеної 27.11.2015 року між керівником ТОВ "Пфаннер Бар" ОСОБА_4 та Вінницькою митницею ДФС, ОСОБА_4 визнав факт вчинення ТОВ "Пфаннер Бар" порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України а саме, перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України, та зобов`язався до 11.12.2015 року унести до Державного бюджету кошти у розмірі 850,00 грн., що дорівнює сумі штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 481 Митного кодексу України.

Тобто, як свідчать фактичні обставини справи, станом на 21.10.2015 року ТОВ "Пфаннер Бар" не вжито жодних заходів по завершенню митного режиму тимчасового ввезення; не вжито жодних заходів по продовженню строків тимчасового ввезення обладнання на митну територію України; що підтверджено фактом притягнення до адміністративної відповідальності керівника Товариства, відповідно до постанови Вінницької митниці ДФС в справі про порушення ситних правил № 0499/401090002/15 від 11.12.2015 року.

У відповідності до вимог пункту 206.16 статті 206 Податкового кодексу України, у разі втрати товарів, що перебувають під митним контролем у митних режимах, в яких надано звільнення або умовне звільнення від оподаткування, нецільового використання цих товарів або в разі невиконання у строки, встановлені Митним кодексом України, заходів щодо завершення таких митних режимів особа, відповідальна за дотримання митного режиму, зобов'язана сплатити суму податкового зобов'язання, на яку було надане таке звільнення або умовне звільнення, та пеню, нараховану відповідно до статті 129 цього Кодексу, розраховану з дня надання звільнення або умовного звільнення від оподаткування.

А тому, з огляду на все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки висновки, викладені в акті перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України 3. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що всі дії відповідача, пов'язані з предметом даного позову, відповідають критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 22.03.2017 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, а тому заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович