Справа № 333/6616/16-а(2-а/333/309/16)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2017 рокусправа № 333/6616/16-а(2-а/333/309/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2016 року

у справі № 333/6616/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду в Комунарському районі м. Запоріжжя, в якому просила:

визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду в Комунарському районі м. Запоріжжя (розпорядження №186236 від 20.10.2016) щодо відмови в зарахуванні судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, періоду роботи в органах прокуратури на посадах слідчого, прокурора.

зобов'язати відповідача зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді 23 роки 3 місяця роботи в органах прокуратури на посаді слідчого, прокурора, що дає позивачу права на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди (заробітної плати судді), що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

зобов'язати відповідача здійснити судді у відставці ОСОБА_1, починаючи з 13.10.2016, перерахунок щомісячного грошового утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати із встановленої Довідкою №09-13/1072 від 12.10.2016 господарського суду Запорізької області заробітної плати судді (суддівської винагороди) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, з урахуванням проведених виплат, та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати (суддівської винагороди) без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з подальшим перерахунком призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2016 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: - час роботи в органах прокуратури на посадах слідчого, прокурора.

Зобов'язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді 23 роки 3 місяці роботи в органах прокуратури на посадах слідчого, прокурора, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді із встановленої довідкою №09-13/1072 від 12.10.2016 господарського суду Запорізької області заробітної плати судді (суддівської винагороди) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, та з урахуванням проведених виплат виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою щомісячного довічного грошового утримання. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періодів роботи позивача в органах прокуратури, оскільки згідно ч.1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Отже при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховується стаж роботи безпосередньо на посаді судді, а позивач має 14 років 1 місяць та 25 днів роботи на посаді судді.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 з 24.07.1978 по 24.10.2001 працювала на посадах слідчого, прокурора (23 роки 3 місяці).

З 19.08.2002 по 13.03.2006 працювала на посаді судді господарського суду Запорізької області, з 14.03.2006 по 31.12.2010 - на посаді судді Запорізького апеляційного господарського суду, з 04.01.2011 по 12.10.2016 - на посаді судді господарського суду Запорізької області, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с.34-36).

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №1600-VIII від 22.09.2016 ОСОБА_1 звільнено з посади судді господарського суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.18-20).

Наказом виконуючого обов'язки голови господарського суду Запорізької області від 12.10.2016 №30к позивача звільнено з вказаної посади у відставку.

Згідно розрахунку №09/1301/1067/2016 від 12.10.2016 господарського суду Запорізької області стаж роботи позивача на посаді судді станом на 12.10.2016 становить 37 років 04 місяці 21 день.

13.10.2016 позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя №186236 від 20.10.2016 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків від заробітної плати діючого судді (а.с.26).

21.10.2016 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про роз'яснення щодо розміру призначеного довічного грошового утримання судді у відставці розрахованого у розмірі 80%.

Листом від 04.11.2016 №242/Ш-9 управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя роз'яснило позивачу, що стаж роботи безпосередньо на посаді судді складає 14 років 1 місяць 25 днів, тому розмір щомісячного довічного грошового утримання розраховано у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді.

До стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоди роботи позивача на посаді слідчого прокурора з 24.07.1978 по 24.10.2001 відповідачем не зараховано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно положенням Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015, позивач набула достатнього стажу роботи судді для відставки, тому враховуючи положення ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», загальний стаж роботи, що дає позивачу як судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням служби в органах прокуратури, становить 37 років 04 місяці 21 день.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача.

02.06.2016 прийнятий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 (окремі положення набрали чинності 17.07.2016).

Відповідно до п.2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до п.25 розділу ХІІ Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже, на момент прийняття Верховною Радою України постанови від 22.09.2016 №1600-VIII про звільнення позивача з посади судді у відставку спірні правовідносини регулювалися Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

У відповідності до положень ч.1 ст. 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим відповідно до п.11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI в редакції, що діяла до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, позивач призначений на посаду судді господарського суду Запорізької області з 13.08.2002 під час дії Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів», який регулював відповідні правовідносини до набрання чинності Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом № 2453-VI від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічне наведено і в Указах Президента України № 584/95 від 10.07.1995 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та № 1061/2002 від 25.11.2002 "Про внесення змін до Указу Президента України від 10.07.1995 № 584".

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 ст.47 вказаного Закону).

Також Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати період роботи позивача в органах прокуратури - 23 роки 3 місяці, що з урахуванням стажу роботи позивача на посаді судді господарського суду 14 рік 01 місяць 23 днів становить 37 років 04 місяця 21 день і дає право на призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

З приводу внесення Законом України від 12.02.2015 №192-VIІ «Про забезпечення права на справедливий суд» (набрав чинності 28.03.2015) змін у Закон №2453-VI і виключення пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 2453-VI, який передбачав визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, суд першої інстанції вірно встановив, що станом на 28.03.2015 позивач вже набула право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу, обчисленого на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла до 28.03.2015.

Отже, незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування періоду роботи на прокурорських посадах, але враховуючи, що позивач, як суддя, набула таке право ще до моменту набрання чинності цим Законом України, вона була звільнена з посади судді у відставку із зазначенням стажу роботи на посаді судді 37 років 04 місяці 21 день.

Крім того, розрахунок стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачу надано господарським судом Запорізької області, згідно якому стаж роботи на посаді судді становить 37 роки 04 місяці 21 день.

Зазначений розрахунок, як вірно зазначено судом першої інстанції, є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України (постанова правління Пенсійного фонду України № 3 - 1 від 25.01.2008) і не підлягає правовій рецензії з боку відповідача. Згідно наданих повноважень посадові особи відповідача мають право перевірити тільки достовірність зазначених даних підтверджуючими документами.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2016 року у справі № 333/6616/16-а(2-а/333/309/16) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, може бут оскаржена в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко