Справа № 522/5167/17
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/5167/17
Провадження №2-а/522/1294/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Бойчук А. Ю. у порядку скороченого провадження розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати Розпорядження Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 832938 від 17.01.2017 року;

- визнати відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, викладену в листі за №74/м-11 від 15.02.2017 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% - протиправною;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі прийняти Розпорядження, яким зарахувати ОСОБА_1 до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, виходячи із стажу 25 років 10 місяців 12 днів, а також проходження строкової військової служби з 08.05.1972 р. по 22.05.1974 р. тривалістю 2 роки 14 днів.

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу - 25 років 10 місяців 26 днів (у тому числі перебування безпосередньо на посаді судді - 23 роки 10 місяців 12 днів, а також проходження строкової військової служби з 08.05.1972 р. по 22.05.1974 р. тривалістю 2 роки 14 днів) відповідно довідки апеляційного суду Одеської області про заробітну плату, починаючи з 22 грудня 2016 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з розпорядженням та розрахунком Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси за № 832938 від 17 січня 2017 року нараховане щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% від 28160 грн. суддівської винагороди, що складає 24217,60 грн.

При цьому, відповідач виходив з того, що до стажу роботи на посаді судді не враховується період проходження строкової військової служби в Збройних Силах України, вважає таке рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі незаконними та необґрунтованими, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 20 березня 2017 року, було відкрито скорочене провадження, відповідачу був наданий строк для надання заперечень по справі.

Відповідач, 24 квітня 2017 року, надав суду заперечення проти позову, у якому зазначив, що до стажу роботи судді неможливо зарахувати стаж проходження строкової військової служби в Збройних Силах України з 08.05.1972 по 22.05.1974, оскільки такий стаж не входить до переліку робіт, встановленого чиним законодавством.

Розглянувши справу в порядку скороченого провадження одноособово, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши приписи чинного законодавства України у відповідний період, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами є адміністративно-правовими та врегульовані положеннями КАС України.

Судом встановлено, що в листі Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за №74/м-11 від 15.02.2017 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% відмовлено. Суддівський стаж складає- 23 роки 10 місяців 12 днів.

Згідно з копіями розпорядження та розрахунку Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за № 832938 від 17 січня 2017 року при вирішенні питання про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, довічне грошове утримання, як судді у відставці, позивачу призначено в розмірі 86% від 28160 грн. суддівської винагороди, що складає 24217,60 грн.

ОСОБА_1, з 08 травня 1972 року по 22 травня 1974 року проходив службу в Збройних силах, що становить 2 роки 14 днів та підтверджується копією військового квитка.

Копією подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Одеським апеляційним господарським судом від 26.12.2016 року встановлюється, що стаж роботи ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 25 років 10 місяців 26 днів.

З лютого 1993 року по грудень 2001 року працював на посаді судді Жовтневого районного суду м. Одеси, з грудня 2001 року - суддя Одеського апеляційного господарського суду. Верховною Радою України 29 листопада 2001 року обраний суддею безстроково.

Відповідно до копії рішення Вищої ради юстиції від 19.12.2016 р. № 3270/0/15-16 був звільнений з посади судді Одеського апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням заяви про відставку від 28.09.2016 року.

Згідно з копією наказу в.о. Голови Одеського апеляційного господарського суду № 238-к від 21.12.2016 року відрахований зі штату суду. Загальний стаж роботи на посаді судді становить 23 роки 10 місяців 12 днів.

При вирішенні питання про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач виходив з того, що до стажу роботи на посаді судді відноситься тільки фактична робота на посаді судді. Між тим, з таким висновком погодитись неможливо з огляду на наступне.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Для визначення стажу роботи на посаді судді (який отримав статус судді до 30.07.2010 року) для отримання права на відставку та для отримання довічного грошового утримання слід керуватися пунктом 11 розділу XIII «;Перехідні положення» Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яким визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, статтями 43 Закону України "Про статус суддів" (Закон втратив чинність 30.07.2010 року; стаття 43 Закону України "Про статус суддів" втратила чинність 01.01.2011 року) та постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів". При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 129, 130 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" при обчисленні стажу роботи на посаді судді для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, слід керуватися положеннями частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Відповідно до ч.6 ст.44 вищезазначеного Закону України "Про статус суддів" для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Указом Президента України, від 10.07.1995, № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. №545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Категорії інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги (стаття 44 Закону України "Про статус суддів"), слід розуміти роботу працівників на посадах державних службовців та службовців, що працювали й працюють в державних органах та розрахунок стажу роботи яких здійснюється відповідне до Закону України "Про державну службу" і Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (втратила чинить на підставі постанови КМУ №229 від 25 березня 2016 року).

Відповідно до п.2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку до стажу державної служби включався також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.93 року №1049 «Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів».

Таким чином, нормативно-правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи, з часу призначення на посаду судді та на час звільнення є Закон України №2862-XII від 15.12.1992 року «Про статус суддів» та Закон України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року (в редакціях від 07.07.2010 року та від 12.02.2015), також Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013 та Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 08 червня 2016 року №4-рп/2016, постанова Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Відповідно до частини першої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частиною першою статті 131 Закону №2453-VI встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За змістом частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з цього Закону, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, а також нормативно правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Із дослідженої копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та довідки розрахунку стажу судді встановлено, що стаж роботи судді ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, складає 25 років 10 місяців 26 днів, що є підставою для призначення щомісячного грошового утримання у розмірі 90 відсотків.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016(справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, а також пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII у частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Конституційний суд України визначив наступний порядок виконання рішення: застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року№ 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим аніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»; підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що відповідач, вирішуючи заяву позивача щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не взяв до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», що привело до прийняття ним незаконного рішення.

Аналіз наведених правових актів дає підстави для висновку, що на час виходу позивача у відставку чинне законодавство передбачало зарахування до стажу роботи службу в Збройних силах та період роботи на посаді судді Жовтневого районного та Апеляційного господарського судів м. Одеси, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу який складає - 25 років 10 місяців 26 днів та є підставою для перерахунку довічного грошового утримання, його збільшення з 86 до 90 відсотків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача.

Гарантуючи дотримання і захист прав позивача, суд вважає поновлення порушеного права ОСОБА_1 можливим шляхом: визнання дій Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, якими ОСОБА_1 перерахований суддівський стаж на посаді судді, а також призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді-протиправними.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та Рішенням Конституційного Суду України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду в частині здійснення призначення та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 94, 183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси № 832938 від 17.01.2017 року.

Визнати відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси, викладену в листі за №74/м-11 від 15.02.2017 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% - протиправною.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Одеси прийняти Розпорядження, яким зарахувати ОСОБА_1 до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, виходячи зі стажу 25 років 10 місяців 12 днів, а також проходження строкової військової служби з 08.05.1972 р. по 22.05.1974 р. тривалістю 2 роки 14 днів.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Одеси здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу - 25 років 10 місяців 26 днів ( в тому числі перебування безпосередньо на посаді судді - 23 роки 10 місяців 12 днів, а також проходження строкової військової служби з 08.05.1972 р. по 22.05.1974 р. тривалістю 2 роки 14 днів) відповідно довідки апеляційного суду Одеської області про заробітну плату, починаючи з 22 грудня 2016 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

Постанова суду в частині здійснення призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення в частині визнання дій протиправними. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. Ю. Бойчук