Справа № 806/995/17
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м.Житомир справа № 806/995/17

категорія 3.1.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Матвєєва В.К.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Богунського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Житомирській області щодо видачі йому паспорта громадянина України.

- зобов'язати Богунський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Житомирській області видати йому паспорт громадянина України.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача про видачу паспорта громадянина України, оскільки раніше він не видавався, на що отримав письмову відмову у зв'язку з відсутністю будь яких документів підтверджуючих належність до громадянства України. Вказану відмову вважає неправомірною, оскільки належність до громадянства України підтверджується свідоцтвом про народження та іншими документами. Враховуючи норми Закону України "Про громадянство України" та те, що він на законних підставах проживає на території України, вважає зазначені причини відмови у видачі паспорта необґрунтованими на підставі чого просить визнати відмову протиправною та зобов'язати видати йому паспорт громадянина України.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у зв'язку з їх безпідставністю. Пояснив, що факт належності позивача до громадянства України не підтверджується, а оскільки це є обов'язковою умовою для документування особи паспортом громадянина України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 07.06.1982 р., позивач народився 28.04.1982 р.. Батьками його є ОСОБА_4 (росіянин) та ОСОБА_5 (українка). Місцем народження: м. Дрезден Німецької демократичної республіки (а.с. 9).

Відповідно до адресного листка вибуття, мати позивача ОСОБА_5 в 1993 році разом із позивачем вибула з Амурського краю на території Росії до України в м. Житомир (а.с.8).

Згідно з довідкою Житлово - будівельного кооперативу №2 за вих. №786 від 17.10.2009 р. позивач з 1994 року зареєстрований як неповнолітня дитина в квартирі АДРЕСА_1 де живе по теперішній час ( а.с.10).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 04.02.2017 р. звернувся до Богунського районного відділу у м. Житомирі управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (далі Богунський РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області) із заявою, в якій просив видати паспорт громадянина України так як не отримав його вчасно у зв'язку з сімейними обставинами.

Листом від 15.03.2017 року №16/265 відповідачем було повідомлено ОСОБА_1 про відмову у наданні послуги у зв'язку з відсутністю будь - яких документів підтверджуючих належність до громадянства України (а.с. 7).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" № 2235-III від 18.01.2001 року.

Стаття 3 Закону України "Про громадянство України" визначає належність до громадянства України, а саме громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що діти осіб, які прибули разом із батьками в Україну після 13 листопада 1991 року і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, є громадянами України, тільки тоді, коли зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України.

У свою чергу, відповідно до Закону України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27.03.2001р. №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України (надалі - Порядок ).

Відповідно до п.15 Порядку, для оформлення належності до громадянства України відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону повнолітня особа, яка у неповнолітньому віці разом зі своїми батьками (одним із них) після 13 листопада 1991 року прибула на постійне проживання в Україну, подає:

а) заяву про оформлення належності до громадянства України;

б) копії паспортів своїх батьків (одного з них) - громадян колишнього СРСР із внесеним написом "громадянин України", а якщо паспорт громадянина колишнього СРСР був утрачений, пошкоджений тощо, - довідку органу міграційної служби про перевірку за заявою такої особи на підставі інших документів факту внесення органом міграційної служби напису "громадянин України";

в) копію свідоцтва про народження особи.

Пунктом 16 Порядку встановлено, що для перевірки належності до громадянства України особа подає заяву про перевірку належності до громадянства України, в якій у довільній формі викладає у зв'язку з якими обставинами потребує перевірки належність до громадянства України.

На підставі аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавцем визначено чіткий порядок встановлення належності до громадянства України, що є обов'язковою передумовою прийняття рішення про оформлення паспорта позивачу.

Оскільки позивач разом із батьками прибув на територію України після 13 листопада 1991 року, він після досягнення повноліття мав право звернутись із заявою про оформлення належності до громадянства України у встановленому законодавством порядку, проте доказів такого звернення позивач суду не надав.

Також, відповідно до п.50 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №302 від 25.03.2015р. ( далі Порядок №302), рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру).

Відповідно до п.49 Порядку №302 Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім'я якої оформляється паспорт.

Надсилання запитів для перевірки інформації про особу здійснюється відповідно до пункту 41 цього Порядку.

Відповідно до п.44 Порядку №302, за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі свідоцтва про народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС.

Пунктом 101 Порядку №302 зазначено, що у рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови

На виконання вимог вищезазначених норм, відповідачем було прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 для ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.

За результатами проведення процедури встановлення особи посадовими особами УДМС України в Житомирській області прийнято висновок від 10.03.2017 року, що особу ОСОБА_1 встановлено.

У своїх запереченнях відповідачем зазначено та не заперечувалось ним у судовому засіданні, що особу громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, однак не підтверджено його належність до громадянства України.

З огляду на викладене, оскільки рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України, суд дійшов висновку, що позивачу було правомірно відмовлено у оформленні паспорта у зв'язку із відсутністю документів встановлення належності до громадянства України, що передбачено Законом України "Про громадянство України" та вищевказаними Порядками, а тому позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 16 травня 2017 р.