Справа № 2-а-5359/09/1416
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-5359/09/1416

Категорія: 10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Єщенко О.В., Кравця О.О.,

при секретарі Коваленко І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва, ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09 листопада 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по виплатам, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 квітня 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради, та з урахуванням уточнень до позовних вимог, просила суд:

- визнати дії відповідача неправомірними відносно призначення, нарахування і виплати сум одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомоги на дітей одиноким матерям;

- визнати бездіяльність відповідача незаконною стосовно відновлення порушених ним конституційних прав на отримання соціального забезпечення у повному розмірі;

- визнати, що їй через неправомірні дії та незаконну бездіяльність відповідача завдано шкоду в розмірі суми недоплати допомоги при народженні дитини в розмірі 1308,40 грн., допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 10191,28 грн., допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 8578,85 грн., зобовязати відповідача зробити перерахунок усіх видів отримуваної нею допомоги згідно з Конституцією України та діючим законодавством з моменту призначення даних видів допомоги і до теперішнього часу;

- стягнути з відповідача заборгованість з виплати їй допомоги при народженні дитини 1308,40 грн., стягнути з відповідача заборгованість з виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 10.05.2007 р. по 31.03.2009 р. включно 10191,28 грн.;

- стягнути з відповідача заборгованість з виплати допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01.04.2007 р. по 31.03.2009 р. включно, 8578,85 грн.;

- зобовязати відповідача провадити щомісячні виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з квітня 2009 року, у відповідності з Конституцією України та нормами діючого законодавства, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, до 16 березня 2010 р. включно;

- зобовязати відповідача провадити щомісячні виплати допомоги на дітей одиноким матерям з квітня 2009 року, у відповідності з Конституцією України та нормами діючого законодавства, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною 18 років;

- стягнути з відповідача суму моральної шкодив розмірі 5000 грн., зобовязати відповідача зробити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 квітня 2009 р. по 31 жовтня 2009 р., допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01 квітня 2009 р. по 31 серпня 2009 р.;

- стягнути з відповідача на заборгованість з виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 квітня 2009 р. по 31 жовтня 2009 р. включно у розмірі 3773 грн.;

- стягнути з відповідача також заборгованість з виплати допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01 квітня 2009 р. по 31 серпня 2009 р. включно у розмірі 1949,50 грн., зобовязати відповідача провадити щомісячні виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 листопада 2009 року, у відповідності з Конституцією України та нормами діючого законодавства, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, до 16 березня 2010 р. включно.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради по виплаті ОСОБА_1 у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що не відповідають вимогам закону. Визнано протиправною відмову Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради у здійсненні перерахунку та сплаті ОСОБА_1 заборгованості по державній допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року. Зобовязано Департамент праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради донарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотриману нею у період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до 6 років на час її виплати у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва 19 листопада 2009 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального та матеріального права та просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2009 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 9 листопада 2009 року подала заяву про апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9.11.2009р., після чого 20 листопада 2009 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що зазначена постанова прийнята всупереч вимогам чинного законодавства, не є законною та обґрунтованою та прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права на підставі неправильного та неповного дослідження судом 1-ї інстанції доказів і встановленням обставин у справі та просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9.11.2009р. в частині позовних вимог щодо яких в задоволенні було відмовлено, прийняти нову постанову, якою задовольнити усі її позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" - допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а також п.14 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію ст.12, ч.1 ст.15 та п.3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" - допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 01 січня - 434 грн., з 01 квітня - 463 грн., з 01 жовтня - 470 грн. Пунктом 14 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, зупинено на 2007 рік дію ст.12, ч.1 ст.15 та п.3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.ст. 29, 36, ч.2 ст. 56, ч.2 ст. 62, ч.1 ст. 66, п.п.7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", у тому числі п.14 ст. 71 в частині зупинення на 2007 рік дії ст.12, ч.1 ст.15 та п.3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, у 2007 році лише після ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп позивачка мала право на отримання державної допомоги в розмірі, передбаченому Законом України "Про державну допомогу сімям з дітьми", що вірно встановлено судом першої інстанції.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що позивачкою пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав за 2007 рік, оскільки позов був поданий 14 квітня 2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України (у вказаній вище редакції), пропущення строку звернення до адміністративного суду - є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було заявлено клопотання (а.с.54) про застосування в даному випадку цих строків звернення до суду, але суд 1-ї інстанції на даний факт достатньої уваги на це не звернув та фактично без мотивовано поновив цей строк.

Разом з цим, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, Законом України «Про судоустрій і статус суддів»від 7.07.2010р. частину 1 ст.100 КАС України викладено в новій редакції, відповідно до якої, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно ч.2 ст.5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1В, які стосуються її права на отримання вищеназваної допомоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, хоча і є обґрунтованими, але, в свою чергу, підлягають залишенню без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду з цими вимогами.

Також, колегія суддів зазначає про те, що судом 1-ї інстанції було правильно встановлено, що підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення боргу по даній допомозі з 2008 по день винесення судового рішення не має, оскільки рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008р. п. 23 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»не був визнаний неконституційним.

Враховуючи те, що відповідач виплачував позивачу допомогу у розмірах, встановлених новою редакцією ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», суд прийшов до вірного висновку щодо правомірності його дій з 1.01.2008р. по день розгляду справи судом 1-ї інстанції.

Щодо позовних вимог здійснювати виплати в подальшому до 16 березня 2010 року, то судова колегія вважає за необхідне відмовити і в їх задоволенні, оскільки повноваження адміністративного суду при вирішенні справи передбачено ст.162 КАС України, якою, в свою чергу, не передбачено можливості винесення судового рішення по зобовязанню відповідача вчиняти дії у невизначеному майбутньому в залежності від певних обставин, які можуть наступити в цьому майбутньому.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки усі доводи позивача про завдання йому моральної шкоди, в даному конкретному випадку, взагалі не підтверджені жодним належним доказом.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно із приписами п.п.3, 4 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду, на підставі ст.ст.99, 100, 202, 203 КАС України, приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне прийняти нову постанову, якою рішення суду 1-ї інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року - залишити без розгляду, а у задоволенні вимог інших позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст.99,100,195,197,198,202,203,205,207,254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09 листопада 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по виплатам за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Єщенко О.В.

ОСОБА_2