Справа № 588/574/17
Суддя: Щербаченко М. В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/588/17/17
Номер рядка звіту 88
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року м. Тростянець
Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М. В., розглянувши матеріали адміністративного позову Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області до Комунального підприємства Тростянецької міської ради «Тростянецьке житлово-експлуатаційне управління» про стягнення зайво виплачених житлових субсидій,
Позивач у травні 2017 року звернувся до суду з указаним адміністративним позовом, в якому просить стягнути з комунального підприємства Тростянецької міської ради «Тростянецьке житлово-експлуатаційне управління» зайво виплачені житлові субсидії в сумі 159112,76 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до п. 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надання раніше призначеної субсидії припиняється: за поданням житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання.
Позивач зазначає, що з вити КП «Тростянецьке ЖЕУ», а саме не подання до управління соціального захисту населення інформації працівниками КП «Тростянецьке ЖЕУ» щодо громадян, яким призначено субсидію та які не сплачують (не своєчасно сплачують) вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, призвело до виплати призначеної субсидії за період з 01.02.2015 по 30.11.2016, чим нанесено витрати в сумі 159112,76 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Дослідивши матеріали поданого адміністративного позову, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законами України.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України ).
Відповідно до частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.
У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, в чітко визначених законами України випадках.
Відповідно до частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
За змістом позову внаслідок ненадання відповідачем позивачу відповідно до пункту 20 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848 подання щодо громадян, яким призначено субсидію, та які не сплачують (несвоєчасно сплачують) вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії за твердженням позивача призвело до зайвої виплати позивачем призначеної субсидії вказаним громадянам у період з 01.02.2015 по 30.11.2016 на суму 159112,76 грн.
За змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.
Отримавши субсидію для відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги відповідні громадяни м. Тростянець набули право власності на неї. Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття громадянами м. Тростянець права власності на виплачену позивачем субсидію та стягнення цієї суми з відповідача, то цей спір має приватно-правовий характер, а не публічний характер, а відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 22.09.2015 року №21-2209а15 та №21-1884а15.
Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, не заявлена поряд з вимогою про відшкодування шкоди вимога про вирішення публічно-правового спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства або господарського судочинства.
Таким чином, оскільки цей спір не є публічно-правовим спором, і ураховуючи, що сторонами у справі є юридичні особи, такий спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства відповідно до статті 12 ГПК України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «судом, встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до частини шостої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз’яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
За таких обставин, у відкритті провадження за адміністративним позовом управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації про відшкодування сум зайво виплачених житлових субсидій слід відмовити, оскільки поданий позов не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
При цьому позивачу слід роз’яснити його право звернутись із позовом за правилами господарського судочинства до господарського суду Сумської області.
Відповідно до частини 5 статті 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Керуючись вимогами статті 17, 21, 50, 109, 165 КАС України, суд
Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області до Комунального підприємства Тростянецької міської ради «Тростянецьке житлово-експлуатаційне управління» про стягнення коштів з відшкодування зайво виплачених житлових субсидій.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.
Роз'яснити позивачу право звернутись до суду у порядку господарського судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом п’яти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Суддя М.В. Щербаченко