Справа № 679/41/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/41/17

Головуючий у 1-й інстанції: Базарник Б.І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

10 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Сторчака В. Ю. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Войтюка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - державне підприємство Національна атомна енергонеруюча компанія "Енергоатом" від імені і за дорученням якого діє відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позом до управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та винести нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

В судовому засіданні представник відповідача надав заяву про заміну сторони по справі. В обгрунтування заяви представник відповідача посилається на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 "Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" реорганізовано управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області шляхом приєднання до Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості заявленого клопотання про заміну сторони. Відтак, відповідачем по даній справі вважається Славутське об'єднане управління Пенсійного фонду України.

Позивач та третя особа в судове засідання не з'явилися. Рзом з тим, в запереченнях на апеляційну скаргу просили розгляд справи проводити в порядку письмового провадження. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь позивача та третьої особи в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи відповідача перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до трудової книжки, особової картки ОСОБА_3, довідки ВП "ХАЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №05-20 від 06.01.2017 року, довідок №49-41 від 13.01.2017 року, №05-21 від 06.01.2017 року, позивач постійно працював повний робочий день у ВП "Хмельницька АЕС" та був зайнятий на роботах по експлуатації, ремонту і налагодженні технологічного обладнання, вентиляції, систем управління приладів технологічного та радіаційного контролю, на роботах по виведенню із експлуатації атомних реакторів різного призначення і атомних станцій в умовах радіаційної шкідливості з 17.10.1997 року по 31.07.1999 року за професією, посадою електрозварник ручного зварювання 5 розряду, дільниці ремонтних робіт із зварювання та наплавки, цеху централізованого ремонту, що відноситься до робіт з особливо шкідливими умовами праці за Списком №1. Позивачу в період з 17.10.1997 року по 31.07.1999 року надавалася додаткова оплачувана відпустка в кількості 24 календарних днів та виплачувалася надбавка за роботу в особливо шкідливих умовах праці за Списком №1.

Згідно довідки ВП "ХАЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" №48-25/28-298 від 13.01.2017 року, наказом ВП ХАЕС №129 від 16.03.1992 року на робочому місці електрозварника ручного зварювання ЦЦР ВП ХАЕС ОСОБА_3, куди останній був переведений наказом від 17.10.1997 року за №1161ос, встановлено особливо шкідливі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з Списком №1 з наданням наступних пільг та компенсацій: доплата за умови праці, додаткова відпустка, скорочена тривалість робочого тижня, лікувально - профілактичне харчування; наказом ВП ХАЕС № 622к від 20.07.1999 року ОСОБА_3, встановлено шкідливі умови праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з наданням вищевказаних пільг і компенсацій. Кваліфікаційні обов'язки, місця їх виконання та умови праці в період роботи з 17.10.1997 року по 31.07.1999 року не змінювались, ОСОБА_3 постійно працював впродовж повного робочого дня в особливо шкідливих умовах праці.

Відповідно до наказу Хмельницької АЕС №129 від 16.03.1992 року та додатку №4 до нього, на підставі проведеної атестації, на робочому місці електрозварника ручного зварювання ЦЦР ВП ХАЕС, на яке ОСОБА_3 було переведено наказом від 17.10.1997 року за №1161ос, з 01.04.1992 року встановлено особливо шкідливі умови праці за Списком №1 та відповідні пільги.

З наведеного судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 у спірний період працював в особливо шкідливих умовах праці, що передбачені Списком №1.

Із рішення УПФ України в м.Нетішин №7009/03 від 30.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Зазначено, що період роботи з 17.10.1997 року по 31.07.1999 року зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав, так як атестація робочого місця позивача за цей період встановила шкідливі умови праці за Списком №2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В матеріалах справи міститься довідка щодо нарахування заробітної плати за період з 31.07.19997 року по 31.07.1999 року, відповідно до якої позивач отримував надбавку за особливо шкідливі умови праці.

Матеріали справи також містять довідку про проведення атестації робочого місця електрозварника ручного зварювання ЦЦР ВП ХАЕС, на якому працював ОСОБА_3 відповідно до якої наказом від 17.10.1997 р. позивач переведений на робоче місце електрозварника ручного зварювання ЦЦР з особливо шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з Списком № 1. Кваліфікаційні обовязки, місця їх виконання та умови праці на робочому місці електрозварника ручного зварювання ЦЦР ВП ХАЕС за періоди з 17.10.1997 року по 31.07.1999 року не змінювались.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач має право для зарахування періоду його роботи з 17.10.1997 року року по 31.07.1999 року до пільгового стажу за Списком №1, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що період роботи з 17.10.1997 року року по 31.07.1999 року позивача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав, оскільки документи про проведення атестації робочого місця відсутні.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п.1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Враховуючи, що на час прийняття 1 серпня 1992 року постанови КМУ №442 атестація вже була проведена, логічно що до закінчення 5-річного терміну не було необхідності у її позачерговому проведенні.

Крім того, відповідно до ч. 3 п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці №442 від 01.08.1992 позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Державної експертизи умов праці з участю установ санітарно-епідеміологічної служби МОЗ.

Оскільки обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, то її непроведення не може позбавляти громадян їх права на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку №1 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позивач досяг відповідного віку, з якого може бути призначено пенсію на пільгових умовах, працював на посадах, що передбачені Списком №1.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на призначення йому пільгової пенсії за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Таким чином доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 травня 2017 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Сторчак В. Ю. Совгира Д. І.