Справа № 823/455/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/455/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Казидуб О.Г. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.03.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо підготовки та подання до МВС України висновку про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням II групи інвалідності за його заявою, зареєстрованою 04.03.2015 за №12/м-36;

- визнати дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо нарахування та визначення ОСОБА_2 суми одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності в розмірі 70 200, 00 грн. протиправними;

- визнати дії Міністерства внутрішніх справ України щодо прийняття рішення від 26.01.2016 про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності в розмірі 70 200, 00 грн. протиправними;

- визнати абзаци 2, 4 висновку управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 15.01.2016, затвердженого Міністерством внутрішніх справ України 26.01.2016, відносно ОСОБА_2 (про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності) в частині призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 70 200, 00 грн. та визначення суми одноразової грошової допомоги до виплати в розмірі 70 200, 00 грн. протиправними;

- зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області здійснити нарахування та визначення суми одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку з встановленням II групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції від 12.03.2015) - в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням проведених виплат;

- зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції від 12.03.2015) в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.03.2017 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 28.03.1990 року по 19.12.2014 року проходив службу в органах МВС України.

29.03.1992 під час виконання ним службових обов'язків позивач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій потиличної ділянки, забій лівої гомілки, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форма Н-5, від 28.10.2014.

01.12.2014 на підставі акту №538 огляду МСЕК позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності 75 відсотків, у зв'язку з травмою, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 10 ААА №012471, виданої Обласною МСЕК № 2.

19.12.2014, на підставі свідоцтва про хворобу від 01.12.2014 №623, ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ.

21.01.2015 позивачу встановлено II (другу) групу інвалідності, що настала внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

У березні 2015 року він звернувся до управління МВС України в Черкаській області із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності внаслідок травми отриманої під час виконання ним службових обов'язків.

Листом від 24.03.2015 №12/М-36 управління МВС України в Черкаській області повідомило ОСОБА_2, що в ході розгляду матеріалів щодо виплати йому одноразової грошової допомоги виявлені обставини, які потребують додаткового вивчення. А також, що про результати розгляду і прийняте рішення його буде проінформовано додатково.

29.12.2015 позивачем до голови ліквідаційної комісії управління МВС України в Черкаській області було подано повторну заяву про виплату одноразової грошової допомоги, відповідь на яку надано не було.

17.03.2016 ОСОБА_2 звернувся до т. в. о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з проханням надати відповідь про розгляд його заяв.

Листом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 04.04.2016 № 29/М-28 позивача було повідомлено, що відповідно до пункту 1.2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.05.2007 N9707 та згідно висновку про призначення одноразової грошової допомоги, затвердженого МВС України 26.01.2016 йому призначена одноразова грошова допомога по 2 групі інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі чотирирічного грошового забезпечення в сумі 70 200, 00 грн. (1462, 50 грн.х12міс.х4 роки).

Позивач вважає, що дії МВС України щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі чотирирічного грошового забезпечення в сумі 70 200, 00 грн., відповідно до пункту 1.2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.05.2007 №707 є протиправними та таким, що порушують його права та законні інтереси, у зв'язку із чим звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заява позивача про призначення та виплату одноразової допомоги відповідачем розглянута та виплачено ОСОБА_2 одноразову допомогу у розмірі чотирирічного грошового забезпечення в сумі 70200, 00 грн., відповідно до пункту 1.2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.05.2007 № 707 відповідно до чинного законодавства, а тому в позові необхідно відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що розмір одноразової грошової допомоги, визначений висновком МВС України від 26.01.2016, має визначатися відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрі від 21.10.2015) № 850 та повинен складати 275 600, 00 грн.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» від 12.05.2007 № 707 (далі - Порядок № 707).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 23 Законом України «Про міліцію» передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» набрав чинності 12.03.2015, а Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015. З огляду на це, наведена вище норма діяла у період з 12.03.2015 по 07.11.2015.

У відповідності до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», Кабінету Міністрів України, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Таким чином, до 12.06.2015 Кабінет Міністрів України мав привести у відповідність новій редакції ст. 23 Закону України «Про міліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, однак, це було зроблено лише із прийняттям від 21.10.2015 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 (далі - Порядок № 850), який набрав чинності 10.11.2015.

При цьому, пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Постанова № 850) установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 (далі - Порядок № 707).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав з дати, зазначеної у довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, тобто з 21.01.2015.

Таким чином, на момент отримання права на одноразову грошову допомогу, не діяла нова норма Закону України «Про міліцію» у редакції у редакції Закону України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», за якою позивач отримав би право на виплату, залежно від ступеня втрати працездатності, одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. При цьому, у цей час, Порядок № 850 ще не було прийнято, однак діяв Порядок № 707, який не враховував зміни, внесені Законом № 208-VIII.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява позивача про призначення та виплату одноразової допомоги відповідачем розглянута та виплачено ОСОБА_2 одноразову допомогу у розмірі чотирирічного грошового забезпечення в сумі 70 200, 00 грн., відповідно до пункту 1.2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.05.2007 № 707 відповідно до чинного законодавства, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що одноразова грошова допомога повинна була бути нарахована та виплачена в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб колегією суддів не береться до уваги, оскільки в п. 2 постанови КМ України від 21.10.2015 № 850, якою затверджено «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», зазначено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208 - VIII «Про внесення змін до ст. 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановами КМ України від 12.05.2007 № 707, яким передбачено, що одноразова грошова допомога у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, виплачується інвалідам II групи у розмірі чотирирічного грошового забезпечення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень - довів правомірність своїх дій.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.03.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 17.05.2017.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.