Справа № 209/4260/16-а(2-а/209/4/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 року справа № 209/4260/16-а(2-а/209/4/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 січня 2017 року у справі №209/4260/16-а(2-а/209/4/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 17 листопада 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії комісії по розгляду звернень громадян Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії в розмірі 90 відсотків середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 25.03.2016 року №18-97, вих.16, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.10.2016 року перерахунок пенсії за вислугою років, призначеної в 2002 році відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними Законом України від 05.10.1995 №358/95 ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ), з розрахунку 90 відсотків розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 25.03.2016 року №18-97, вих.16, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.10.2016 року.

Постановою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 січня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на те, що відповідач не мав правових підстав для здійснення спірного перерахунку пенсії, а тому діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому прав позивача не порушив.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження на підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дніпродзержинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 02.09.2002 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90%. 06 жовтня 2016 року він звернувся до Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 25.03.2016 року №18-97, вих.16 у зв'язку із підвищенням окладів працівникам органів прокуратури відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 та від 09.12.2015 року №1013 із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку. Рішенням комісії по розгляду звернень громадян Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 06.10.2016 року №38 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015, оскільки з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення спеціальних пенсій, в тому числі і Закону України «Про прокуратуру».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати працівників прокуратури, оскільки при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення такої пенсії.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції таким, що ґрунтується на помилковому застосуванні норм матеріального права.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачалось, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час могла бути виплачена йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України № 76-УІІІ від 28.12.2014 року, що набрав чинності з 01.01.2015 року, до статті 50-1 Закону № 1789-XII внесені зміні, у тому числі, до частини 18, відповідно до яких умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Слід зазначити, що на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт на виконання зазначених приписів Закону прийнято не було.

Крім того, 15 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-УІІ, пунктом 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії - 06.10.2016 року, положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789, якими були врегульовані питання перерахунку пенсії, втратили чинність і не могли бути застосовані відповідачем.

Разом з тим, Закон України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ містить норму, яка передбачає перерахунок призначених пенсій працівникам прокуратури, проте умови та порядок такого перерахунку визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 20 статті 86 Закону). Відповідних нормативно-правових актів на реалізацію зазначених приписів Закону Кабінетом Міністрів України на час відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії - 26 жовтня 2016 року не прийнято.

Відтак, на думку колегії суддів, застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин, які виникли у зв'язку із зверненням позивача із заявою про здійснення перерахунку пенсії (06 жовтня 2016 року) та відмовою відповідача у задоволенні заяви (06 жовтня 2016 року), положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789, які регулювали питання перерахунку пенсії, що втратили чинність 15 липня 2015 року, є помилковим.

В оскарженій постанові суд першої інстанції послався на приписи статті 22 Конституції України, відповідно до яких права і свободи людини і громадянина закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте, вирішення питання про відповідність Конституції України законів України статтею 147 Конституції України віднесено до компетенції Конституційного Суду України. Вказаний вище Закон України № 213-УІІІ неконституційним у встановлений статтею 152 Конституції України спосіб не визнаний, тому є обов'язковими для виконання, у тому числі, органами державної влади, до яких належить відповідач, в силу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, незважаючи на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 1013 з 1 грудня 2015 року, підвищені посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298, підстави для перерахунку пенсії позивачу відсутні у зв'язку із втратою з 15 липня 2015 року чинності Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, у тому числі, статті 50-1, яка передбачала право на перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова - скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 січня 2017 року у справі №209/4260/16-а(2-а/209/4/17) - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук