Справа № 638/324/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 р. Справа № 638/324/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2017р. по справі № 638/324/17

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, ОСОБА_1

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова, в якому просив: визнати протиправними рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови в проведенні перерахунку розміру пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі довідки Прокуратури Харківської області № 18-297 від 18.03.2016 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії за вислугу років, починаючи з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Прокуратури Харківської області № 18-297 від 18.03.2016 року, без обмеження її максимального розміру та сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі довідки прокуратури Харківської області №18-297 від 18.03.2016 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова здійснити з 01.11.2016 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки прокуратури Харківської області від 18.03.2016 року за №18-297 в розмірі 90% від суми місячного заробітку без обмеження її максимального розміру та провести відповідні виплати з урахуванням вже виплаченої суми пенсії. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати в зазначеній частині та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову - про задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважаючи, що рішення суду першої інстанції в зазначеній частині не відповідає нормам чинного законодавства, прийняте з порушенням норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 року замінено відповідача (заявника апеляційної скарги), Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова, на правонаступника - Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача - підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 31.08.2006 року отримує пенсію за вислугу років та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

31 серпня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Прокуратури Харківської області № 18-297 від 18.03.2016 року.

Листом УПФУ у Шевченківському районі м. Харкова від 14.11.2016 року №576/Т-11 позивачеві відмовлено у здійснені перерахунку пенсії на підставі довідки від 18.03.2016 року № 18-297, оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення особам, яким пенсії призначаються, серед іншого, на підставі Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з наведеним з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, тому в задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв у порушення ст.19 Конституції України та наведених норм права, що встановлюють порядок обрахування пенсії працівнику прокуратури.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того виходячи з положень статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.02р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг отриманих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, в тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

Приймаючи до уваги, що позивачу з 31.08.2006 року призначено пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, її розмір у відсотковому відношенні до чинної заробітної плати відповідної категорії осіб, що працюють в органах прокуратури, не може бути зменшено.

Колегія суддів зазначає, що на час призначення позивачу пенсії чинною була норма Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.91р., а саме ст. 50-1 в редакції Закону України від 12.07.01р. № 2663-ІІІ, яка надавала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Крім того, відповідно до норм Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.91р., чинними на момент призначення пенсії позивачеві, граничний розмір пенсії обмежено не було.

Отже, на час призначення позивачу пенсії, його пенсійне забезпечення включало наявність у нього права на отримання пенсії у розмірі 90% без обмеження граничного розміру пенсії та право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.15р. № 213, що у разі неприйняття до 01.06.15р. закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.15р., скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Разом з тим, з 15.07.15р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.14р., яким врегульовано питання пенсійного забезпечення та перерахунку пенсій працівників прокуратури, а саме статтею 86.

Таким чином, норми щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури за Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.14р. не могли бути скасовані пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", оскільки норми Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.14р., щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури набрали чинності 15.07.15р., тобто після 01.06.15р.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його доводи, і не довів правомірності прийнятого ним рішення, щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії позивача.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивача та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача.

Разом з тим, відмовляючи у частині позовних вимог суд першої інстанції посилався на ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

У зв'язку з чим суд першої інстанції, враховуючи, що позивачем заяву до відповідача про перерахунок пенсії подано 31.10.2016 р., дійшов висновку, що датою початку перерахунку його пенсії слід вважати саме 01.11.2016 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при розгляді даної справи слід застосовувати положення спеціальних норм, а саме Закону України "Про прокуратуру" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

З наведених обставин колегія суддів вважає, що положення ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог, натомість застосуванню підлягає частина вісімнадцята статті 50-1, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на перерахунок пенсії відповідач не визнав, що і стало підставою звернення до суду.

Право на підвищення пенсії позивач по справі набув з 31.08.2006 р., звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 31.10.2016 р., а отже, у зв'язку з обмеженням терміну виплати нормами спеціального закону, а також приймаючи до уваги вимоги адміністративного позову, виплата має бути здійснена більш як за 12 місяців до дня звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії, а саме з 01.01.16р.

Такого ж висновку дійшов Верховний суд України, який викладено у постанові від 01.03.16р. по справі № 161/20170/14-а.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, а тому постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позову про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016р., з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196 п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 року по справі №638/324/17 скасувати в частині відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії), починаючи з 01 січня 2016 року, виходячи з розміру 90 (дев'яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Харківської області від 18.03.2016 року № 18-297, без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю, що виникне внаслідок такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Прийняти нову постанову, якою в цій частині адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Шевченківське об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії), починаючи з 01 січня 2016 року, виходячи з розміру 90 (дев'яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Харківської області від 18.03.2016 року № 18-297, без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю, що виникне внаслідок такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 року по справі №638/324/17- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст постанови виготовлений 15.05.2017 р.