Справа № 804/3554/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2016 р.Справа № 804/3554/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріРешетнік А.М.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_2. Горобець К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- стягнути з Державного бюджету України судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що таке рішення прийнято на підставі висновків акту про ненадання документів до перевірки при проведенні документальної планової невиїзної перевірки. Проте, позивач стверджує, що оскільки скористався своїм правом та оскаржив наказ про призначання перевірки, то за таких обставин, накладення відповідачем штрафу, передбаченого п. 121.1 ст.121 ПК України, за ненадання копій документів на письмовий запит, є необґрунтованим та протиправним, а, отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Позивач вважає, що висновки податкового органу є безпідставними та необґрунтованими, а тому, винесене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволені позовних вимог відмовити. Надав письмові заперечення, у яких зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивачем не надано до перевірки копій первинних документів, які витребувані відповідачем, а тому останній застосував штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.04.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_3.
Відповідно до плану-графіку проведення комплексних документальних перевірок СПД на 1 квартал 2016 року на адресу позивача направлено повідомлення № 1 від 26.01.2016 року вих. 26.01.2016 року № 1209/9/04-17-17-03-19 та наказ від 26.01.2016 року №29 про проведення планової документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_5 Отримання яких позивачем не заперечується.
Представники податкового органу з метою вручення запита від 15.02.2016р. № 2708/10/04-17-17-0119, щодо надання документів для проведення планової документальної невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, здійснено вихід на за юридичною адресою ФОП ОСОБА_5, за зазначеною адресою останній був відсутній.
Позивач в телефонному режимі повідомив податковий орган про відмову від підпису у направленнях до перевірки від 15.02.2016 року, не допуску посадових осіб до вказаних в повідомленні №1 від 26.01.2016 та наказі від 26.01.2016 року №29 проведення перевірок, також відмовився від надання будь-яких документів, що стосуються фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, про що податковим органом складено акти, а саме: акт від 15.02.2016 року №9/17-01/НОМЕР_2 про відмову від підпису у направленнях на перевірку та допуску співробітників Дніпропетровської ОДПІ для здійснення документальної планової перевірки фізичної-особи підприємця ОСОБА_5 за період роботи з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року; акт від 15.02.2016 року № 10/17-01/НОМЕР_2 про неможливість проведення документальної перевірки ФОП ОСОБА_5; акт від 15.02.2016 року № 11/17-01/НОМЕР_2 про ненадання документів до перевірки.
Підставою для відмови в наданні запитуваних документів та в допуску посадових осіб податкового органу було зазначено про оскарження наказу про проведення перевірки шляхом звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідною позовною заявою 11.02.2016р., докази про що останнім були надані до податкового органу.
Проте, рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.04.2016 року № 2200/10/04-36-10-07-09, прийнятим за розглядом первинної скарги, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області залишено без змін, а скаргу - без задоволення. Аналогічне рішення про результати розгляду скарги було прийнято ДФС України від 16.05.2016 року за № 5001/Б/99-99-11-03-01-25.
З матеріалів справи вбачається спір щодо правомірності застосування до позивача штрафних санкцій за ненадання до перевірки первинних документів.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 грн.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не було надано до перевірки первинних документів та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, на підставі необґрунтованості, на його думку, призначення такої перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Згідно пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Підставою для проведення перевірки, в рамках якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є наказ Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області №29 від 26.01.2016 року «Про проведення планової документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_5.».
11.02.2016 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про скасування наказу Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 29 від 26.01.2016 року.
Правомірність наказу від 26.01.2016 року № 29 була предметом розгляду у справі №804/826/16 (головуючий суддя Єфанова О.В.).
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року №804/826/16 у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_5 про скасування наказу було відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_5 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року залишено без задоволення, а постанову без змін.
Отже, станом на час розгляду даної справи, постанова, якою у скасуванні наказу № 29 від 26.01.2016 року відмовлено, є такою, що набрала законної сили.
За правилами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Щодо доводів позивача з посиланням на оскарження спірного наказу про проведення перевірки Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області №29 від 26.01.2016 року «Про проведення планової документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_5.»., суд звертає увагу на ч.3 ст.117 КАС України, якою передбачено що подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень.
Проте будь-яких доказів наявності ухвали суду про забезпечення адміністративного позову в межах розгляду справи №804/826/16 позивачем не надано. За вказаних обставин доводи позивача в цій частині судом не приймаються.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Статтею 86 вищевказаного Кодексу, зазначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд доходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
У зв'язку з чим, судові витрати, понесені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, не повертаються.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова