Справа № 462/587/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3600/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сапіги В.П., Хобор Р.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

02.02.2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, в якому просить зобов'язати відповідача зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати призначену їй пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», починаючи з березня 2013 року, з урахуванням інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати) згідно довідки №26 від 23.01.2017р., виданої Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області, в розмірі 90% середньомісячного заробітку державного службовця, на який нараховано та утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, із збереженням індексації пенсії з наростаючим підсумком за весь період, оскільки не є дорахуванням пенсії, а не перерахунок на підвищення пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям (пункт 5 Постанови КМУ №1078 від 17.07.2003 року Порядку обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення проводиться з наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року позов задоволено частково. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходу починаючи з 25.01.2017 р. згідно довідки № 26 від 23.01.2017р., виданої Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області, в розмірі 90% середньомісячного заробітку державного службовця на який нараховано та утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, із збереженням індексації пенсії з наростаючим підсумком за весь період з врахуванням фактично виплачених сум. Позовні вимоги про зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця за період з березня 2013р. по 01 серпня 2016р. залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального права, управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015р. №889-VI «Про державну службу» (далі - Закон №889), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу». Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 утратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується для осіб зазначених в пункті 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015р передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Пенсії по інвалідності та в разі втрати годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р., призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як передбачено статтею 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015р.

Таким чином. Апелянт стверджує, що перерахунки пенсій, відповідно до Закону України від 10.12.2015р. №889-VІІІ «Про державну службу», не передбачені.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 26 червня 2013 року ОСОБА_1 призначено пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 80% від суми її заробітної плати.

Згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23.01.2017 р. № 26 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 в період з 01.06.2011 року по 05.12.2013 року були виплачені надбавки та премії, серед яких і матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За змістом ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічну позицію висловив також і Верховний Суд України в постановах від 28.05.2013р. (№ 21-97а13), від 16.09.2014р. (№ 21-314а14), в яких визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно із ч.2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом лише 02.02.2017 року.

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстації приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 у частині вимог за період з березня 2013 року по 1 серпня 2016 року включно слід залишити без розгляду.

Достатніх поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав позивачем не наведено.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 25.01.2017 року, тому, проведення перерахунку пенсії позивача та її виплату слід здійснювати із 25.01.2017 року.

Відтак, у задоволенні позовних вимог про перерахунок та виплату пенсії за період із 02.08.2016 року по 24.01.2017 року включно необхідно відмовити.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 99, 100, ст.195, п.3 ч.1 ст.197, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року у справі №462/587/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з березня 2013 року по 1 серпня 2016 року включно - залишити без розгляду.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсі) в розмірі 80 відсотків від сум її заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, з 25 січня 2017 року, з врахуванням виплачених їй сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, та з урахуванням фактично отриманих нею сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді В. П. Сапіга
Р. Б. Хобор