Справа № 808/2780/16
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2780/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2017 року

справа № 808/2780/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Востокмет" до Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року позов задоволено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що в наявності є всі первинні бухгалтерські документи, а також податкові накладні, які підтверджують здійснення господарських операцій і вони відповідають вимогам діючого законодавства, крім того в наявності є придбаний в межах таких операцій товар.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Запорізькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що за висновками позапланової виїзної перевірки виникли сумніви щодо реальності здійснення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Сонкей».

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ “ВОСТОКМЕТ” з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій, їх реальності та відображення в обліку по взаємовідносинам з ТОВ “Сонкей” за період квітень 2016 року, про що складено акт № 73/08-29-14-02-05/38415691 від 31.08.2016.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ “НВФ “ВОСТОКМЕТ” вимог п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.231 п. 44.1 ст. 44, п.п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено завищення податкових зобов’язань по податку на додану вартість внаслідок здійснення транзитних потоків за період квітень, травень 2016 року на загальну суму ПЗ 420 021 грн., у т.ч. по періодах: квітень 2016 року на суму ПДВ 419 781 грн., травень 2016 року на суму ПДВ 240 грн.; п.п. 14.1.36, п.п. 14.1 181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підприємством завищено податковий кредит внаслідок здійснення транзитних потоків за квітень 2016 року в сумі ПК 414 092 грн., що сформований за рахунок ризикових постачальників ТОВ “Сонкей” (код ЄДРПОУ 39976995).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового Кодексу України, Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв’язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов’язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно договору оренди приміщень № 01/01/2015 від 01.01.2015 ТОВ “НВФ “ВОСТОКМЕТ” орендувало у ТОВ “Стальконструкція-124” приміщення площею 500 кв.м., яке знаходиться в будівлі ремонтно-механічних майстерень (літера В-2, інвентарний № 001) за адресою м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 1 для використання в господарській діяльності згідно функціонального призначення приміщення. Отримання вказаного приміщення в оренду підтверджується копіями долучених до справи договору та акту приймання-передачі від 01.01.2015.

Придбаний товар в подальшому був реалізований ПАТ “Енергомашспецсталь” (видаткова накладна № 218 від 06.05.2016, ТТН № Р218 від 06.05.2016, видаткова накладна № 216 від 29.04.2016, довіреність № 666 від 28.04.2016, ТТН № Р216 від 29.04.2016), ДП “УНДКТІ “ДІНТЕМ” (видаткова накладна № 214 від 29.04.2016, довіреність № 93 від 27.04.2016), ПАТ “Алчевський металургійний комбінат” (видаткова накладна № 210 від 27.04.2016, довіреність ОС № 104 від 22.04.2016, ТТН № Р210 від 27.04.2016, видаткова накладна № 209 від 27.04.2016, довіреність ОС № 104 від 22.04.2016, ТТН № Р209 від 27.04.2016).

Матеріали справи також містять письмові пояснення контрагента – ТОВ “Сонкей” від 10.10.2016 вих. № 10/10/1 підписані керівником та посвідчені мокрою печаткою товариства. В цих поясненнях товариство посилається на те, що, згідно статутних документів ТОВ “Сонкей” займається наступними видами економічної діяльності: Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (основний) код КВЕД 46.69; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами код КВЕД 46.71; оптова торгівля відходами та брухтом код КВЕД 46.77 та інше. Також, в поясненнях зазначається, що для здійснення вказаної діяльності ТОВ “Сонкей” орендує 2 склади: один для зберігання товарів, розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, буд. 93, а другий для зберігання паливно-мастильних матеріалів у м. Запоріжжя, вул. Базова, 9. Звертає увагу на те, що орендоване майно не відображається в податкових деклараціях, а тому податковий орган дійшов хибного висновку про відсутність приміщень у товариства. В період, за який здійснювалась перевірка, на підприємстві ТОВ “Сонкей” було оформлено 5 осіб, яких повністю вистачало для ведення господарської діяльності.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 № 996-ХІV (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов’язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов’язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Матеріалами справи підтверджено, що проведені господарські операції позивача із його контрагентами призвели до істотних змін у структурі активів і зобов'язань ТОВ “НВФ “ВОСТОКМЕТ”. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про не підтвердження доводів контролюючого органу в частині наявності порушень між позивачем та його контрагентом ТОВ “Сонкей” у квітні 2016 року по спірним господарським операціям.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, посилання контролюючого органу на дефектність ланцюга постачання контрагентів ТОВ “Сонкей” суд дослідивши відхиляє, оскільки податковий орган вдався до аналізу лише квітня 2016 року. Тобто, далі, ніж встановлення обставин господарської діяльності контрагентів ТОВ “Сонкей” як за квітень 2016 року, місяць в якому відбулося постачання саме позивачу, контролюючий орган не перевіряв. Відтак, суд не може прийняти це як належний доказ відсутності постачання товару на адресу ТОВ “Сонкей” від його контрагентів, зокрема що могло відбуватись у попередніх податкових періодах.

В даному випадку, контролюючим органом не доведено в установленому ст.. 71 КАС України порядку, недобросовісність платника податку – ТОВ “НВФ “ВОСТОКМЕТ” у взаємовідносинах з ТОВ “Сонкей” та іншими контрагентами. Тому, доводи контролюючого органу про те, що товариство формувало регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі первинних документів, які не мають юридичної силу є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник