Справа № 359/1891/17
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/1891/17
Провадження № 2-а/359/217/2017
Бориспільського міськрайонного суду Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.

при секретарі Пугач Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області, про визнання неправомірними дії та зобовязання вичинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

07.03.2017 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від позивача надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить: визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області щодо виплати у 2016 році ОСОБА_1 разової допомоги до 05 травня в розмірі меншому ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язати Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області вчинити дії щодо донарахування та виплати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Соцмістечко, 10 (гурт.) та проживаючого за адресою: 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Світанкова, б. 51, кв. 53, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) щорічної разової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік з урахуванням проведених виплат.

Позивач в судове засідання не зявився, в позовних вимогах просить суд проводити розгляд справи у його відсутність. Клопотань про перенесення розгляду справи не надійшло.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Клопотання про перенесення розгляду справи не надійшло. 12.04.2017 року подав через канцелярію суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суддя дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 27 липня 2015 року серії АА № 280456 (а.с.6).

Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій щорічно до 5 травня, повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком.

Мінімальна пенсія за віком установлена у розмірі прожиткового мінімуму, що визначено ст.28 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності в чоловіків 35 років, у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У ст.7 Закону України №928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року 1074 грн., з 1 травня 2016 року-1130 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону України № 3551-ХІІ та Постановою КМ України встановлено, що виплати разової щорічної грошової допомоги проводяться органами соціального захисту населення є розпорядниками бюджетних коштів з питань виплати разової грошової допомоги.

Відповідачем, позивачу ОСОБА_1 нараховано та виплачено разову грошову допомогу у розмірі 920 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, щодо перерахунку та виплати невиплаченої частини одноразової грошової допомоги. На його заяву відповідачем надано відповідь у якій зазначено, що відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального ахисту» щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова гошова допомога у розмірі, передбаченому постанову Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щорічна разова грошова допомога для учасника бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є учасниками бойових дій. Тобто фактично ця допомога є формою -«галізації конституційного права громадян, які є учасниками бойових дій, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист.

За ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Проте таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і такою, що втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Суд враховує, що виплати до 5 травня щорічної разової допомоги здійснюються щороку та мають разовий характер, а отже особи мають право на їх отримання та обов'язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2016 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлено розмір разової грошової допомоги, що підлягає виплаті у 2016 році.

Тобто, в даному випадку на період виникнення правовідносин, що є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням загально-правових засад пріоритетності закону над урядовими нормативними актами суддя приходить до висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не відповідної постанови Кабінету Міністрів України.

При цьому, на момент виплати зазначеної допомоги за 2016 рік зміни до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Верховною Радою України не вносилися, будь-яких інших законодавчих актів щодо визначення розміру щорічної допомоги до 5 травня не приймалося.

Отже, суд прийшла до висновку, що наявність у позивача права на отримання щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій за 2016 рік в порядку та розмірах, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є вірними.

Враховуючи наведене позивачу у 2016 році повинно було нарахована та виплачена до 5 травня 2016 року разову грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до вимог ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. З огляду на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерел права, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

При цьому суд враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, якою визначений розмір грошової допомоги до 05 травня, та на підставі якої позивачу було нарахована та виплачена належна йому грошова допомога у меншому розмірі, не підлягає застосуванню, виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, в зв'язку з чим при розрахунку разової грошової допомоги слід керуватися Законом - Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не підзаконним нормативно-правовим актом Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141.

З цих підстав суд вважає, що для повного захисту прав та інтересів позивача слід зобовязати відповідача нарахувати та виплатити у 2016 році разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі передбаченому допомогу ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій, з урахуванням проведених виплат.

В той же час, вимоги позивача щодо здійснення виплат знаходяться за межами строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України, однак підлягає поновленню зважаючи на те, що останній на думку суду пропущений з поважних причин (юридична необізнаність, знаходження у відрядженні в різних областях України, в тому числі в зоні антитерористичної операції).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають та приймаються на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 69, 71, 72, 86, 94, 99, 122, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 46 ст. 12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області (Київська обл., м. Бориспіль, Головатого, 4) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1) щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за вирахуванням раніше виплачених сум.

Судові витрати у справі віднести на рахунок Державного бюджету України, оскільки сторони звільнені від його оплати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи, які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_2