Справа № 805/4337/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 р. Справа №805/4337/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Троянової О.В.

секретаря Кудрі В.Г.,

за участю:

представника позивача не зявився,

представників відповідача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

прокурора Буяновського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС

до Публічного акціонерного товариства Шахта імені ОСОБА_3

про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 121 314 505,23грн.,

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Шахта імені ОСОБА_3 про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 121 314 505,23грн. за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки, що належить ПАТ Шахта імені ОСОБА_3 /том 1 а.с.3-5/.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у відповідача існує податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 121 314 505,23грн., який утворився відповідно до наданих податкових декларацій, пені, податкового повідомленя-рішеня. Відповідно до наданих уточнень зазначив, що сума боргу складається із самостійно визначених (узгоджених) зобовязань з податку на додану вартість за період з вересня 2015 року по березень 2016 року та з травня 2016 року по вересень 2016 року в сумі 91 182 832,00 грн. та нарахованої в автоматичному вигляді пені в розмірі 30 131 673,23 грн. Просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Шахта імені ОСОБА_3 () кошти з рахунків, відкритих у банківських установах, обслуговуючих такого платника податків у розмірі заборгованості з податку на додану вартість у сумі 121314505,23(сто двадцять один мільйон триста чотирнадцять тисяч пятсот пять гривень двадцять три копійки)грн. на користь державного бюджету/том 1 а.с.5/.

У судове засідання представник позивача не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі /том 1 а.с.141/.

Прокурор обґрунтовуючи свій вступ у розгляд справи зазначив, про загрозу порушення державних інтересів та неналежний захист таких інтересів компетентним органом державної влади. У судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви, звертав увагу суду на наявність податкового боргу у відповідача з податку на додану вартість і станом на дату розгляду справи, просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що підприємство у повному обсязі і своєчасно сплачує податкові зобовязання шляхом перерахування на електронний рахунок в системі електронного адміністрування для сплати до бюджету узгоджених податкових зобовязань по деклараціям з ПДВ, а органи казначейства на підставі реєстрів органів ДФС перераховує суми ПДВ до бюджету. Вказували на те, що в супереч п.87.1 ст.87 та п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України податковий орган безпідставно зараховує перераховані підприємством кошти. Просили суд відмовити у задоволенні позову/том 1 а.с.89-94/.

Заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді, прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду із адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання адміністративному суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 108 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи наведене вище, суд вважає доведеним факт наявності підстав, передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", для здійснення прокуратурою Донецької області представництва у суді інтересів Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС по адміністративній справі №805/4337/16-а за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС до Публічного акціонерного товариства Шахта імені ОСОБА_3 про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 121 314 505,23грн..

Позивач Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Таким чином, позивач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство Шахта імені ОСОБА_3 зареєстровано в статусі юридичної особи за , за адресою: Проїзд Індустріальний, буд.1, м. Авдіївка, Донецька область, 86065, про що зазначено у відомостях з Єдиного державного реєстру, безоплатний доступ до яких забезпечується на підставі «Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України «Про деякі питання надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 466/5 від 31.03.2015р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 березня 2015р. за № 349/26794/ том 1 а.с.9-10/.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Так, податкова заборгованість у відповідача виникла внаслідок недотримання платником податків вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі Податковий Кодекс, ПКУ), відповідно до якого платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 41.1 ст.41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі податкова декларація) документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Заборгованість з податку на додану вартість у сумі 121 314 505,23грн., яка заявлена позивачем до стягнення утворилась відповідно до:

- податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року № від 20.10.2015 на суму 10 947 155,00грн. по строку сплати 30.10.2015;

- податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року № від 19.11.2015 на суму 12 068 619,00грн. по строку сплати 30.11.2015;

- податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015 року № від 18.12.2015 на суму 5 521 737,00грн. по строку сплати 30.12.2015;

- податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року № від 20.01.2016 на суму 9 412 017,00грн. по строку сплати 20.01.2016;

- податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року № від 17.02.2016 на суму 2 629 104,00грн. по строку сплати 01.03.2016;

- податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року № від 18.03.2016 на суму 9 196 582,00грн. по строку сплати 30.03.2016;

- податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року № від 20.04.2016 на суму 9 976 385,00грн. по строку сплати 30.04.2016;

- податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року № від 17.06.2016 на суму 8 956 712,00грн. по строку сплати 30.06.2016;

- податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року № від 20.07.2016 на суму 5 108 827,00грн. по строку сплати 30.07.2016;

- податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року № від 19.08.2016 на суму 5 642 062,00грн. по строку сплати 30.08.2016;

- податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року № від 20.09.2016 на суму 5 999 734,00грн. по строку сплати 30.09.2016;

- податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року № від 19.10.2016 на суму 5 723 898,00грн. по строку сплати 30.10.2016 /том 1 а.с.12-29/;

Відповідно до ст.129 Податкового кодексу України в автоматичному режимі нараховано пеню у сумі 30431503,23грн./том 1 а.с.33-48/.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Разом з тим, відповідно до приписів п.203.2 ст.203 Кодексу сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 ст.59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 зазначеної вище статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2181, який діяв на час виникнення податкового боргу, підприємству була надіслана перша податкова вимога № 1/62 від 05.11.2008 та друга податкова вимога № 2/84 від 08.12.2008, які були отримані посадовою особою підприємства, якими попереджено про те, що на активи підприємства виникло право податкової застави та про необхідність погашення податкового боргу і наслідки, які чекають платника податків у разі його непогашення.

Податковим органом копії цих вимог не надано у звязку із захопленням адміністративного приміщення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС представниками незаконних озброєних формувань.

Враховуючи наявні відомості суд зазначає, що податкові вимоги в адміністративному, в судовому порядку не оскаржувалися.

Однак, прийняті податковим органом заходи не призвели до повного погашення податкового боргу.

З наданих в судовому засіданні пояснень та відповідно до матеріалів справи встановлено, що сума несплачених грошових зобовязань складає 91 182 832,00 грн.

Відповідач в судовому засіданні та в своїх запереченнях зазначав та наголошував, про своєчасне і в повному обсязі перерахування Казначейством до бюджету сум узгоджених податкових зобовязань відповідно до поданих податкових декларацій за період з вересня 2015 року по березень 2016 року та з травня 2016 року по вересень 2016 року з електронного рахунку № 0151 в системі електронного адміністрування, на підставі реєстрів органів ДФС.

В свою чергу позивачем зазначено,що Публічне акціонерне товариство «Шахта ім.О.Ф. ОСОБА_3» здійснює погашення податкових зобовязань, але не в повному обсязі та не встановлені законодавством строки.

Зарахування платежів ПАТ «Шахта ім.О.Ф. ОСОБА_3» в рахунок погашення зобовязань з податку на додану вартість здійснюється у відповідності до ст.87 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобовязань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту. Сплату грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів; за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника, податковий та індивідуальний податковий номер платника та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету. Порядок формування та надсилання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової і митної політики.

Відповідно до приписів п.87.9 ст.87 Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, відповідно до статті 200 Податкового кодексу України визначено Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобовязань, перераховує суми податку до бюджету.

Така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Суд звертає увагу, що відповідачем не оскаржувались дії податкового органу щодо неправомірного, на його думку, перерахування з електронного рахунку коштів в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, що обліковується відповідно до ІКПП.

Аналізуючи вищезазначені норми Податкового кодексу України та дані інтеграційної картки платника, суд дійшов висновку, що кошти, спрямовані позивачем на сплату платежів до бюджету в автоматичному режимі зараховувались у погашення сум податкового боргу у порядку календарної черговості його виникнення відповідно до пункту 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

Щодо нарахованої пені в сумі 30 131 673,23 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення податкового боргу повинен сплатити пеню у розмірі, який залежить від періоду прострочення.

Підсумовуючи зазначене суд вважає за необхідне зазначити, що передбачена відповідно до статті 129 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді пені застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Щодо вимоги позивача про стягнення податкового боргу відповідача за рахунок готівки,що належить ПАТ «Шахта ім.О.Ф. ОСОБА_3» суд зазначає наступне.

Пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. за №1244 «Деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України» відповідно до пунктів 95.4, 95.15, 95.16 і 95.18 статті 95 Податкового кодексу України затверджено Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу (далі по тексту Порядок), який визначає механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу.

Згідно пункту 2 Порядку вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками органу державної податкової служби з урахуванням вимог пунктів 95.2 95.4 статті 95 Податкового кодексу України.

Під час вилучення готівки працівники рахують наявні кошти. У разі коли обсяг готівки у платника податків перевищує суму його податкового боргу, вилученню підлягає готівка на суму боргу (п.3 Порядку).

У рахунок погашення податкового боргу спрямовується також готівка, виявлена працівниками у касі платника податків, у тому числі в скриньці реєстратора розрахункових операцій, та в інших місцях зберігання коштів (п.4 Порядку).

Вилучена готівка в національній валюті вноситься працівником до банку для перерахування до відповідного бюджету в день її стягнення, а в разі неможливості такого внесення на наступний робочий день (п.95.5 ст.95 ПК, п.6 Порядку).

Зазначені положення законодавства, вимагають доведення контролюючим органом факту наявності у платника податків готівки що належить саме Публічного акціонерного товариства Шахта імені ОСОБА_3 та за рахунок якої можливо буде виконати рішення суду, або докази на підтвердження здійснення платником податків в своїй діяльності розрахунків в готівковій формі, що, в свою чергу може свідчити про можливість виявлення у боржника готівки з метою її подальшого стягнення в рахунок погашення податкового боргу.

Крім того, як вбачається з наявної інформації щодо діючих рахунків в установах банків у відповідача наявні відкриті розрахункові рахунки, проте, позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності/недостатності коштів на даних рахунках для погашення податкового боргу.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає про існування обставин, що унеможливлюють вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу відповідно до вимог Порядку стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податку або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Пунктом 14.1.137 ст.14 Податкового кодексу України орган стягнення державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п.п.20.1.34. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України податковий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.3 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих позивачем та відповідачем документів і матеріалів, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи те, що відповідач не спростував твердження позивача, докази погашення зазначеної заборгованості на день вирішення справи відсутні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 254, 257,263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС до Публічного акціонерного товариства Шахта імені ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 121 314 505,23грн. за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки, що належить ПАТ Шахта імені ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Шахта імені ОСОБА_3 () кошти з рахунків, відкритих у банківських установах, обслуговуючих такого платника податків у розмірі заборгованості з податку на додану вартість у сумі 121314505,23(сто двадцять один мільйон триста чотирнадцять тисяч пятсот пять гривень двадцять три копійки)грн. на користь державного бюджету.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанову прийнято в нарадчій кімнаті, проголошено вступну та резулятивну її частини 15 травня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18 травня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.