Справа № 2-а-103/09/2110
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-103/09/2110

Категорія:10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Романова М.Ю.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсон на постанову Дніпровського районного суду м. Херсон від 02 червня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсон про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсон про стягнення заборгованості по виплатам державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 1999,99 грн., та в сумі 4915,32 грн. за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2009 року.

В обґрунтування позову зазначалося, що ОСОБА_1 на підставі ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом. Однак відповідачем виплата вказаної допомоги проводиться в меншому розмірі.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсон від 02 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсон здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом за вказаний період та вчинити передбачені законодавством дії, в межах його компетенції, по виплаті допомоги.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсон, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дніпровського районного суду м. Херсон від 02 червня 2009 року скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народила 14 квітня 2006 року сина ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КГ № 022066 від 18 квітня 2006 року, виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції.

Позивачка, ОСОБА_1, перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсон, у відповідності до положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»та ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Однак, при задоволенні вимог ОСОБА_1 за вказаний період судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема положення ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріалами справи встановлено, що за захистом порушеного відповідачем права на отримання названої допомоги ОСОБА_1 звернулась лише в лютому 2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу (у вказаній вище редакції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, в запереченнях на позовну заяву представник відповідача посилався на необхідність відмови у задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду (а. с. 47). Аналогічну позицію підтримано і в апеляційній скарзі представника відповідача.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду робить висновок про необхідність відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання про поновлення позивачці строку звернення до суду та відповідно відмові у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у звязку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Разом з цим, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції Законом України «Про судоустрій і статус суддів»від 07 липня 2010 року частину 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України викладено в новій редакції, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 5 названого Кодексу провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На підставі наведених вище положень процесуального закону, чинних на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, із врахуванням викладеного вище висновку щодо безпідставного поновлення судом першої інстанції позивачу строку для звернення з позовом до суду, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 із залишенням без розгляду вимог позивача по проведенню перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В той же час, оскаржувана постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 по проведенню перерахунку та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, в розмірі передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом за вказаний період та вчинити передбачені законодавством дії, в межах його компетенції, по виплаті допомоги є обґрунтованою, а отже такою, що підлягає залишенню без змін.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають дитину до трьох років, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

На підставі ст. 15 названого Закону (в редакції до 28 грудня 2007 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2008 року, частину першу ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»викладено в новій редакції, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

ОСОБА_3 України не скасований, Конституційним Судом України в частині викладення в новій редакції частини першої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»неконституційним не визнаний, а тому є чинним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 по проведенню перерахунку та виплаті вказаної вище допомоги за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом за вказаний період та вчинити передбачені законодавством дії, в межах його компетенції, по виплаті допомоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при повному встановленні обставин справи було порушено норми матеріального права, що на п. 4 ст. 202 КАС України є підставою для скасування постанови та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсон - задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Херсон від 02 червня 2009 року в частині поновлення ОСОБА_1 строку звернення з позовом до суду, часткового задоволення позовних вимог, визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсон щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, зобовязанню відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, - скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Дніпровського районного суду м. Херсон від 02 червня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: