Справа № 802/4357/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4357/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

10 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Сторчака В. Ю. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: Добровольської Н.С.,

представника відповідача: Кучабської В.В.,

третьої особи: ОСОБА_4,

представників третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, КП "Вінницьке шляхове управління", МКП "Вінницязеленбуд", ТОВ "Шляхбуд", ТОВ "Поділлятеплосервіс", ПП "Велес+" до Північного офісу Держаудитслужби про скасування вимоги -,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2013 року Департамент комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Вінницькій області.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та за обставин викладених в ній просила суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Третя особа та представник третіх осіб в судовому засіданні просили апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до п. 1.2.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на 1-й квартал 2013 року на підставі направлення на проведення ревізії, виданого начальником Державної фінансової інспекції у Вінницькій області Вахновською О.В. від 25 лютого 2013 року №260, ревізійною групою під керівництвом головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у сфері матеріального виробництва та фінансових послуг ОСОБА_10 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради за період з 01 жовтня 2010 року по 01 січня 2013 року.

За результатам ревізії Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області складено акт ревізії від 01 червня 2013 року № 06-13/7, в якому відображено встановлені ревізією порушення та недоліки ( том 2 а.с. 26-98 ).

Оскільки в ході контрольного заходу виявлені порушення не були усунені, на адресу Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради направлено лист-вимогу від 14.06.2013 року № 02-06-28-14/4237 ( т. 1 а.с.12 ), яким зобо'язано позивача:

1. Опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання про притягнення до відповідальності винних осіб, в тому числі до дисциплінарної, передбаченої статтею 147 Кодексу законів про працю України, стосовно начальника відділу утримання об'єктів благоустрою ОСОБА_8, заступника начальника відділу ремонту об'єктів благоустрою ОСОБА_4 та заступника директора Департаменту ОСОБА_7

2. Відобразити в обліку Департаменту дебіторську заборгованість за КП "Вінницьке шляхове управління" у сумі 120044,49 грн.; стягнути з КП "Вінницьке шляхове управління" зайво перераховані Департаментом кошти у сумі 120044,49 грн.; перерахувати стягнуті з КП "Вінницьке шляхове управління" кошти у сумі 120044,49 грн. до міського бюджету.

3. Відобразити в обліку Департаменту дебіторську заборгованість за МКП "Вінницязеленбуд" у сумі 81267,83 грн.; стягнути з МКП "Вінницязеленбуд" зайво перераховані Департаментом кошти у сумі 81267,83 грн.; перерахувати стягнуті з МКП "Вінницязеленбуд" кошти у сумі 81267,83 грн. до міського бюджету.

4. Відобразити в обліку Департаменту дебіторську заборгованість за МКП "Вінницязеленбуд" у сумі 31537,79 грн.; стягнути з МКП "Вінницязеленбуд" зайво перераховані Департаментом кошту сумі 31537,79 грн.; перерахувати стягнуті з МКП "Вінницязеленбуд" кошти у сумі 31537,79 грн. до міського бюджету.

5. Відобразити в обліку Департаменту дебіторську заборгованість за МКП "Вінницязеленбуд" у сумі 2782,66 гри.; стягнути з МКП "Вінницязеленбуд" зайво перераховані Департаментом кошти у сумі 2782,66 грн.; перерахувати стягнуті з МКП "Вінницязеленбуд" кошти у сумі 2782,66 грн. до міського бюджету.

6. Відобразити в обліку Департаменту дебіторську заборгованість за КП "Вінницьке шляхове управління" у сумі 28918,82 грн.; стягнути з КП "Вінницьке шляхове управління" зайво перераховані Департаментом кошти у сумі 28918,82 гри.; перерахувати стягнуті з КП "Вінницьке шляхове управління" кошти у сумі 28918,82 грн. до міського бюджету.

7. Відобразити в обліку Департаменту дебіторську заборгованість за КП "Вінницьке шляхове управління" у сумі 7998,05 грн.; стягнути з КП "Вінницьке шляхове управління" зайво перераховані Департаментом кошти у сумі 7998,05 грн.; перерахувати стягнуті з КП "Вінницьке шляхове управління" кошти у сумі 5338,82 грн. до міського бюджету.

8. Відобразити в обліку Департаменту дебіторську заборгованість за ТОВ "Шляхбуд" у сумі 23605,21 грн.; стягнути з ТОВ "Шляхбуд" зайво перераховані Департаментом кошти у сумі 23605,21 грн.; перерахувати стягнуті з ТОВ "Шляхбуд" кошти у сумі 23605,21 грн. до міського бюджету.

9. Відобразити в обліку Департаменту дебіторську заборгованість за ПП "Велес+" у сумі 8171,53 грн. та ТОВ "Поділлятеплосервіс" у сумі 733,79 грн.; стягнути з ПП "Велес+" та ТОВ "Поділлятеплосервіс" зайво перераховані Департаментом кошти у сумі 8171,53 грн. та 733,79 грн., відповідно; перерахувати стягнуті з ПП "Велес+" кошти у сумі 8171,53 грн. та з ТОВ "Поділлятеплосервіс" у сумі 733,79 грн. до міського бюджету.

10. Посилити контроль за правильністю визначення вартості та обсягів будівельно-монтажних робіт підрядними організаціями з чітким дотриманням ДБН Д.1.1-1-2000 та відповідних ресурсних елементних кошторисних норм.

11. В подальшому суворо дотримуватися норм: Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 №435-ІV; Законів України: від 01.06.2010 №2289-VI "Про здійснення державних закупівель", із змінами; від 16.07.1999 №996-XiV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", із змінами; Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 №59, із змінами, та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, із змінами.

Вважаючи дані вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області протиправними позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначені вимоги жодним чином не порушують прав та інтересів позивача, не створюють необґрунтованих або протиправних обов'язків, в свою чергу їх скасування фактично буде свідчити про надання позивачу права не дотримуватись при здійсненні своєї діяльності норм чинного законодавства України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993р. №2939-ХІІ ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначити їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Що стосується вимоги апелянта про скасування пункту 1 листа-вимоги від 14.06.2013 року 02-06-28-14/4237, то суд зазначає наступне.

Даним пунктом вимоги зобов'язано позивача опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання про притягнення до відповідальності винних осіб.

Відповідно до положень п.15 ст.10 Закону України від 16.10.2012 №2939- XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" відповідач наділений правом порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях; дане положення також закріплене в п.50 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 "Про затвердження порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами", в якій зокрема зазначається, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю.

Відповідач ні в запереченнях на апеляційну скаргу, ні в судовому засіданні не навів жодних доказів стосовно того, що ОСОБА_8, ОСОБА_4,, ОСОБА_7 було здійснено невиконання чи неналежне виконання своїх службових обов'язків або перевищення своїх повноважень.

Оскільки відповідач не навів складу правопорушення даних осіб, то суд апеляційної інстанції вважає, що пункт 1 листа-вимоги від 14.06.2013 року 02-06-28-14/4237 підлягає скасуванню.

Що стосується пункту 2 листа-вимоги від 14.06.2013 року 02-06-28-14/4237 суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000314 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.09.2014 року.

Відповідно до даного висновку експерта, висновки акту ревізії № 06-13/17 від 01.06.2013 року про завищення Департаментом комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради вартості виконаних робіт в сумі 120044,49 грн. на утримання (прибирання) об'єктів благоустрою м. Вінниці, а саме: вулиць Соборна, Козицького документально не підтверджено.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року провадження у справі було зупинено до надходження висновків судово-економічної експертизи, так як результати цієї експертизи можуть мати істотне значення для прийняття правильного та обґрунтованого рішення по справі.

Однак в оскаржуваній постанові суд першої інстанції не дав жодної оцінки висновку експерта №89/14/21 від 11.09.2014р. та не навів мотивів не прийняття цього висновку як належного та допустимого доказу.

В свою чергу, висновок про те, що вимога про стягнення коштів (шкоди) не є обставиною, яка спричиняє обов'язок підконтрольної установи стягнути збитки протирічить п.7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Відтак, п. 2 листа-вимоги від 14.06.2013 року 02-06-28-14/4237 підлягає скасуванню.

Що стосується п. 3-9 листа-вимоги від 14.06.2013 року 02-06-28-14/4237 суд зазначає наступне.

Дані вимоги стосуються завищення загальної вартості робіт зі згрібання та вивезення скошеної трави вручну після скошування газонокосаркою - 2011-2012 роках на загальну суму 81267,83 грн; завищення вартості адміністративних витрат та прибутку при виконанні робіт з викошування газонів у 2011 році на загальну суму 31537,79 грн; не підтвердження виконання робіт МКП "Вінницязеленбуд" з викошування та загрібання комбінованих газонів на о. Кемпа; завищення вартості робіт з очищення покриття від снігу, згрібання снігу, розсипання протиожеледних матеріалів та чергування на загальну суму 28918,82 грн; завищення вартості робіт на загальну суму 23605,212 грн.

В судовому засіданні представник відповідача не навів суду пояснень, чим керувались інспектори при встановленні факту завищення вищезазначених робіт, оскільки представники третіх осіб в судовому засіданні вказали, що акти виконаних робіт інспектори не вимагали. Представник відповідача заперечувала проти таких доводів.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Жодних доказів того, що під час перевірки вимагались акти виконаних робіт суду надано не було.

Таким чином, п. 3-9 листа-вимоги від 14.06.2013 року 02-06-28-14/4237 підлягають скасуванню.

Що стосується п. 10-11 листа-вимоги від 14.06.2013 року 02-06-28-14/4237, то суд апеляційної інстанції вважає, що вони підлягають скасуванню з огляду на таке.

Дані вимоги визначають у собі необхідність дотримання позивачем в подальшій діяльності норм та вимог чинного законодавства, що відповідно до вимог законодавства України позивач зобов'язаний робити.

Отже, вимога Держфінінспекції у Вінницькій області на майбутнє не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради до Північного офісу Держаудитслужби про скасування вимоги - скасувати.

Прийняти нову постанову. Позов Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради задовольнити.

Скасувати п. 1-11 вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області від 14.06.2013 року № 02-28-14/4237 про усунення порушень законодавства з фінансових питань.

Стягнути судовий збір в розмірі 144,53 (сто сорок чотири гривні п'ятдесят три копійок) грн за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Держаудитслужби.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 травня 2017 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Сторчак В. Ю. Совгира Д. І.