Справа № 2-а-6346/10/1570
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а-6346/10/1570

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2011 р.

Справа № 2-а-6346/10/1570

Категорія:10,3.4

Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів –Стас Л.В., Косцової І.П.

при секретарі - Скоріній Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року по справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго»про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 р. Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі по тесту –Фонд, позивач) звернулося до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго»(далі –ВАТ «Одесаобленерго», відповідач) , в якому просило стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році у розмірі 4344587,52 грн. та пеню за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 7298,89 грн..

В обґрунтування позивач зазначав, що згідно із звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік, наданим відповідачем до відділення Фонду, середньооблікова чисельність штатних працівників за 2009 рік на підприємстві склала 5492 особи.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідач повинен був створити 220 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, проте утворив лише 206.

За невиконання вищевказаного нормативу відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 434 457,52 грн., а також пеню за прострочення погашення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 7298,89 грн..

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року в задоволенні позовних вимог –відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство виконувало обов’язки у сфері соціального захисту інвалідів, покладені на нього Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»та вжило всі належні від нього заходи для працевлаштування інвалідів.

В апеляційній скарзі Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ставиться питання про скасування судового рішення в зв’язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у зв’язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції представник Фонду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ВАТ «Одесаобленерго»заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

З’ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що Одеським окружним адміністративним судом дотримано вищезазначених вимог.

Дослідивши звіти ВАТ «Одесаобленерго»за формою № 3-ПН про наявність вакансій на підприємстві, які подавались до Одеського міського центру зайнятості протягом звітного року, суд встановив, що підприємство щомісячно інформувало центр зайнятості про наявність у нього вакантних посад, придатних для працевлаштування інвалідів

На підставі даних звіту, поданого позивачем 11 травня 2010 року Фондом було розраховано суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, яку належало самостійно сплатити до бюджету на рахунок Держказначейства в Одеській області в строк до 15 квітня поточного року, із зазначенням, що: норматив повинен складати 220 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників за звітний рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 206 осіб, кількість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами - 14, середньорічна заробітна плата - 31 032,68 грн., сума адміністративно-господарських санкцій становить - 434457,52 грн.

Суд першої інстанції, провівши аналіз законодавчих норм, які містяться в Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»зробив обґрунтований висновок про те, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда.

Жодною нормою законодавства України не встановлений обов’язок підприємства здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування на цьому підприємстві.

Є правомірним ствердження суду першої інстанції, що позивач обґрунтовуючи свої вимоги, не надав доказів, які б підтверджували факт звернення інвалідів безпосередньо до ВАТ «Одесаобленерго»або до державної служби зайнятості, які бажають працевлаштуватися на цьому підприємстві та отримали відмову, або що органами державної служби зайнятості інваліди направлялись для працевлаштування у ВАТ «Одесаобленерго».

Колегія суддів бажає зазначити, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком або збором (обов’язком платежем), а є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв’язку із допущенням ним правопорушення.

При цьому обов’язковою вимогою для застосування таких санкцій до правопорушника є наявність складу такого правопорушення, в тому числі наявність вини особи, до якої застосовуються санкції.

Підстави господарсько-правової відповідальності визначені ст. 218 Господарського кодексу України, якою встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції про відсутність вини підприємства у не працевлаштуванні інвалідів, суд апеляційної інстанції не згоден з його висновком про пріоритетність Закону України «Про електроенергетику»перед Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Колегія суддів бажає зазначити, що наразі на законодавчому рівні імперативно визначено єдиний для всіх роботодавців норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів та порядок його обчислення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначається виключно цим Законом.

Якщо іншими законами встановлюється нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених в цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Виходячи з вимог зазначеної норми, частина 8 ст. 21 Закону України «Про електроенергетику», яка встановлює інші нормативи до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

Враховуючи, що судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване рішення, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195 –196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів –залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго»про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів –залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Доповідач –суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова