Справа № 464/1687/17
Суддя: Радченко Е. А.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1687/17
пр.№ 2-а/464/173/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВПО773 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові Шимко Ігора Руслановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

10.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову від 28.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Управління патрульної поліції у м. Львові Шимко І.Р., а також просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із відсутністю складу правопорушення. Вважає притягнення до адміністративної відповідальності незаконним, оскільки порушення не допускав, а притягнення до адміністративної відповідальності відбулося з порушенням вимог законодавства.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих обставин. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

З Управління патрульної поліції у м. Львові надійшли заперечення, в яких Управління просить відмовити в задоволенні позову, та до яких додано відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора поліції.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.02.2017 року інспектором ВПО773 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові Шимко І.Р. винесена постанова серії АР № 559233 у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Останній був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 28.02.2017 року о 15 годині 10 хвилин на 41 км + 900 м автодороги М-10 Львів-Краковець позивач, керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, здійснив обгін ближче 100 м перед пішохідним переходом, чим порушив вимоги п. 14.6 «в» Правил дорожнього руху.

Позивач з постановою не погоджується та просить її скасувати.

Вирішуючи позов суд виходить з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вимогами п. 14.6 «в» Правил дорожнього руху заборонено обгін ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність у вигляді накладення штрафу за порушення водіями транспортних засобів, зокрема, правил обгону і зустрічного роз'їзду.

Проте, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності постановою від 27.02.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Доказами в адміністративній справі за ст. 69 КАС України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень обов'язок з доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови. Жодних передбачених законом доказів про те, що 27.02.2017 року позивач скоїв адміністративне правопорушення, відповідачем не надано.

В судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно ч. 4 цієї статті на місці вчинення правопорушення складається постанова. Таким чином, складання протоколу про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху не є обов'язковим.

В той же час, відсутність протоколу, в якому зафіксовано обставини скоєння правопорушення, позбавили відповідача належного та допустимого доказу наявності правопорушення.

Управлінням патрульної поліції надано відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, на якому зафіксовано спілкування інспектора з позивачем після зупинки транспортного засобу останнього. Проте, відеозапису з фіксуванням самої події правопорушення надано не було.

Крім того, надавши посадовим особам Національної поліції право складання постанови на місці вчинення правопорушення, законодавець не позбавив вказаних посадових осіб обов'язку під час розгляду справи дотримуватися вимог Глави 22 КУпАП «Розгляд справ про адміністративне правопорушення».

Статтею 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права та обов'язки, заслуховує осіб, які беруть участь у справі, досліджує докази та вирішує клопотання.

За правилами ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Лише розглянувши справу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог діючого законодавства, посадова особа виносить постанову (ч. 1 ст. 283 КпАП України). Тобто, постанова у справі про адміністративне правопорушення є результатом розгляду цієї справи

Відповідачем не надано доказів того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови відбулося з дотриманням вимог діючого законодавства та прав позивача, оскільки наданий Управлінням патрульної поліції відеозапис не містить фіксації моменту складання постанови про накладення адміністративного стягнення та ознайомлення з нею позивача, а закінчується після роз'яснення позивачу його прав.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів наявності в діях позивача адміністративного правопорушення, а також дотримання вимог законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, позовна вимога про закриття справи про адміністративне правопорушення не може бути задоволена, оскільки дане питання виходить за межі компетенції адміністративного суду. Вирішивши дане питання, суд перебере на себе повноваження органу, який розглядав справу про адміністративне правопорушення, адже адміністративним судом має досліджуватися лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 258, 279, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 5-15, 69, 71, 86, 99, 100, 159-163, 185-186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Львові Шимко Ігора Руслановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора ВПО773 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові Шимко Ігора Руслановича від 28 лютого 2017 року серії АР № 559233 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошені 10 травня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлений 10 травня 2017 року.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: