Справа № 199/2179/17(2а/199/102/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 рокусправа № 199/2179/17(2а/199/102/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року у справі № 199/2179/17 (2а/199/102/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта Немченка Богдана Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта Немченка Богдана Геннадійовича (далі - відповідач), в якому просив визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та поновити строк звернення до суду; скасувати постанову серії АР № 005259 від 25.02.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року відмовлено позивачу у поновленні строку на оскарження постанови від 25.02.2017 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку на її подання.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 28.02.2017 року із дотриманням строків оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач звернувся зі скаргою до управління патрульної поліції у м. Дніпрі та відповідний лист-відповідь з повідомленням про залишення звернення без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін, було отримано останнім лише 23.03.2017 року, після чого 29.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 25.02.2017 року відносно позивача, відповідачем була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення серії АР № 005259, яка була цього ж дня отримана ОСОБА_1, про що свідчить особистий підпис останнього (а.с.5).

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всупереч приписам ст. 289 КУпАП України було пропущено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому оскарження постанови до інших органів не зупиняє строків оскарження та не позбавляє особу права звернення до суду за захистом своїх прав.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 3, 4 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду визначені у статті 100 цього кодексу, за приписами частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пунктом 3 частини 1 статті 288 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, вказаною нормою передбачено оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення або до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи) у вигляді скарги або безпосередньо до суду з адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справ, позивач з дотриманням десятиденного строку звернувся до вищестоящого органу, а саме до начальника Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Богоноса В.Р. із скаргою про скасування зазначеної постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.6).

Листом від 09.03.2017 року № Л-34/19/41/02-2017 позивача було повідомлено про залишення без змін постанови по справі про адміністративне правопорушення серії серії АР № 005259 від 25.02.2017 року, який було отримано ОСОБА_1 23.03.2017 року (а.с.7,8).

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що десятиденний строк на оскарження спірної постанови, і на що не звернув увагу суд першої інстанції, має відліковуватися саме з часу отримання вказаного листа про відмову у скасуванні постанови у справі про адміністративне правопорушення, а саме з 23.03.2017 року. Таким чином, десятиденний строк на звернення до суду сплинув 03 квітня 2017 року.

В той же час, до суду першої інстанції відповідний адміністративний позов було подано 29 березня 2017 року відповідно до штампу вхідної кореспонденції районного суду, що помилково не було прийнято до уваги судом першої інстанції.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позивачем строк звернення до адміністративного суду пропущено не було, в тому числі з урахуванням необхідності забезпечення закріпленого ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України права особи на судовий захист.

Слід також звернути увагу, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції зроблено необґрунтований висновок щодо пропущення позивачем без поважних причин процесуальних строків звернення до суду, оскільки суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не повно з'ясував усі обставини, що мають значення для справи, тим самим порушив права позивача на належний судовий захист, наданий йому Конституцією України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та положенням закону, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року у справі № 199/2179/17 (2а/199/102/17) - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко