Справа № 750/2941/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2941/17
Провадження № 2-а/750/582/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо не включення в міську програму енергозбереження винаходів по ОСОБА_4 України №934 від 16.07.2001 року та ОСОБА_4 України №42035 від 25.06.2009 року; скасувати дії відповідача та зобовязати його включити в програму енергозбереження Чернігівської міської ради винаходи по вказаних ОСОБА_4; стягнути з відповідача 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У заяві від 13.04.2017 року позивач свої вимоги уточнив, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не затвердження в програму енергозбереження Чернігівської міської ради винаходів по ОСОБА_4 України №934 від 16.07.2001 року та ОСОБА_4 України №42035 від 25.06.2009 року; осудити відповідача та зобовязати його додатково затвердити та включити в програму енергозбереження винаходів по вказаних ОСОБА_4, стягнути з відповідача 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.30)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є винахідником та ним неодноразово на адресу відповідача направлялись звернення щодо включення його винаходів до міської програми енергозбереження. Проте, питання щодо включення в міську програму енергозбереження винаходів позивача по ОСОБА_4 України від 16.07.2001 № 934 та ОСОБА_4 України від 25.06.2009 № 42035 вирішено не було.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Чернігівської міської ради у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила відмовити позивачу у їх задоволенні, оскільки чинним законодавством України за органами місцевого самоврядування не закріплено обовязку щодо включення до програм соціально економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування, винаходів для поліпшення матеріального та морального стану винахідника.

Крім того, позивач у своєму позові не вказує назву програми, дату та номер рішення Чернігівської міської ради, яким вона затвердження та до якої позивач просить включити винаходи по його ОСОБА_4, адже Чернігівською міською радою затверджувалися програми з питаннь енергозбереження по різних галузях і їх є декілька. Також представник відповідача зазначила, що підставою для відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою особи, яка її завдала. Чернігівською міською радою не було заподіяно позивачу моральної шкоди, адже відсутні протиправні дії чи бездіяльність.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звертався до Чернігівської міської ради з приводу впровадження винаходів згідно належних позивачу ОСОБА_4, зокрема, щодо пристрою у камері спалювання котла ОСОБА_1, щодо пресу штемпельного «Могуній гном», щодо впровадження в місті мобільного комплексу по переробці побутових відходів та проведення модернізації застарілих побутових котлів тощо.

На всі звернення позивача були надані відповіді, копії яких містяться на а.с.15-18.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету ОСОБА_5 України.

Затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування належить до виключної компетенція сільських, селищних, міських рад (пункт 22 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

При підготовці та прийнятті рішень Чернігівська міська рада керується принципами, визначеними статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема: народовладдя; законність; гласність; колегіальність; поєднання місцевих і державних інтересів; виборність; правова, організаційна та матеріально- фінансова самостійність в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітність та відповідальність перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державна підтримка та гарантії місцевого самоврядування; судовий захист прав місцевого самоврядування.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення в міську програму енергозбереження винаходів позивача по ОСОБА_4 України від 16.07.2001 № 934 та ОСОБА_4 України від 25.06.2009 № 42035 і ним заявлена вимога про зобовязання відповідача додатково затвердити та включити в програму енергозбереження винаходів згідно його ОСОБА_4, проте позивачем не вказано назву програми, дату та номер рішення Чернігівської міської ради, яким вона затверджена, і до якої саме програми позивач просить включити його винаходи.

Суд не погоджується із вищевказаною позицією позивача, з огляду на наступне.

Згідно із загальними засадами права, дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

При цьому, під протиправними діями субєкта владних повноважень слід розуміти дії, які прямо суперечать нормам законодавства, так і дії, що нормами законодавства не передбачені.

З урахуванням відсутності протиправної бездіяльності Чернігівської міської, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення в програму енергозбереження винаходів по вказаних вище ОСОБА_4 позивача.

В задоволенні позовної вимоги щодо зобовязання Чернігівської міської ради додатково затвердити та включити в програму енергозбереження винаходи по його ОСОБА_4 також має бути відмовлено позивачу, оскільки ця вимога є похідною від першої вимоги, підстав для задоволення якої суд не знайшов.

Крім того, суд враховує, що включення та затвердження проектів програм належить до повноважень колегіального органу - Чернігівської міської ради, тобто суд не може вирішувати вищевказане питання, оскільки воно віднесене до компетенції органу місцевого самоврядування.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження субєкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.

Ваховуючи викладене вище, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Оскільки, як встановлено судом вище, жодних протиправних дій або бездіяльності Чернігівська міська рада по відношенню до позивача не здійснювала, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 про стягнення з Чернігівської міської ради моральної шкоди у розмірі 200000 грн. не підлягає задоволенню за необгрунтованістю, так само як і інші його вимоги.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя І.П. Рахманкулова