Справа № 807/2054/16
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

10 травня 2017 року м. Ужгород№ 807/2054/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Пирожук Н.П.

за участю:

прокурора: Заступник військового прокурора Ужгородського гарнізону, представник - Продан О.С.;

позивача: Військова частина польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), представники - Кондратенко Д.І., Рішко А.В.;

відповідача: ОСОБА_1 - не з`явився;

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:
Заступник військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошового забезпечення у розмірі 16163,02 грн.

Судом поставлено на обговорення питання щодо можливості подальшого розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні вказали, що на їх думку дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач в судове засідання не з`явився та не забезпечив явку свого представника, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Заяви про розгляд справи без його участі суду не надав.

Розглянувши подані сторонами документи та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також, виходячи з системного аналізу положень законодавства та судової практики, суд приходить до висновку про те, що провадження у даній адміністративній справі підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Заступник військового прокурора Ужгородського гарнізону звернувся в інтересах держави в особі Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , яким просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) грошове забезпечення в розмірі 16163,02 грн.

З позовної заяви вбачається, що предмет даного спору виник внаслідок встановлення позивачем під час проведення службового розслідування факту ухиляння ОСОБА_1 від проходження ним служби у період з 21.09.2015 року по 21.12.2016 року, внаслідок чого йому помилково було здійснено переплату грошового забезпечення у розмірі 16163,02 грн. за вказаний вище період. У зв`язку з тим, що відповідачем незаконно використовуються грошові кошти, виплачені йому військовою частиною в рахунок грошового забезпечення, позивач просить суд повернути переплату грошового забезпечення на суму 16163,02 грн.

Стягнення надміру виплачених особі (безпідставно отриманих особою) коштів між державними органами та фізичною особою неодноразово було предметом розгляду в Верховному Суді України.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України): завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України: до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов`язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до статті 50 КАС України: громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Суд доходить висновку, що правовий аналіз пунктів 1 4 частини четвертої статті 50 КАС України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб`єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб`єктів владних повноважень.

Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 50 КАС України дозволяє суду дійти висновку, що і пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб`єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС України по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов`язків та можливої дискреційної поведінки.

За пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС України суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

У випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю відповідача, і, на думку суду, спірні правовідносини у даній справі не підпадають під дію частини четвертої статті 50 КАС України.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Верхового Суду України, яка викладена в постанові від 22.09.2015р., справа № 21-1884а15, а також з правовою позицією, яка висловлена у постанові від 30.03.2016р., справа № 6-495цс16.
Водночас за змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об`єктами цивільних справ.

Отримавши грошове забезпечення, ОСОБА_1 набув право власності на нього, так як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Отже, у справі, що розглядається спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачене грошове забезпечення у розмірі 16163,02 грн. та стягнення цієї суми з нього, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зокрема, такої ж позиції дотримується й Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової плати в цивільних справах Верховного Суду України у своєму рішенні від 22.09.2015р., справа № 21-2209а15.
Крім того, приписи наведених норм кореспондуються з положеннями частини другої статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України: Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України: суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В силу ч. 2 ст. 157 КАС України: якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті (справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства), суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищевикладене, суд проходить до висновку, що провадження в даній адміністративній справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки законом встановлений інший порядок вирішення спорів з майновими вимогами до особи щодо надміру виплачених коштів, компетенція адміністративних судів не поширюється на такі спори, а даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160-163 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Провадження в адміністративній справі за позовною заявою Заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення грошового забезпечення у розмірі 16163,02 грн. - закрити, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
2. Роз`яснити позивачеві, що дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

4. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

5. Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч.3 ст. 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 10 травня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12 травня 2017 року.