Справа № 725/1733/17
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/1733/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: Войтуна О.Б.,

за участю:

секретаря: Балинської Н.В.,

представника позивача: ОСОБА_1

представника третьої особи: Замерзляка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_3, в інтересах якого на підставі договору діє ОСОБА_4 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Бумбака Івана Олеговича, третя особа на стороні відповідача: Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, в інтересах якого на підставі договору діє ОСОБА_4 звернувся в суд до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Бумбака І.О., третя особа на стороні відповідача: Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

У позовній заяві посилався на те, що 17 квітня 2017 року, інспектором роти №1 БУПП в м. Чернівці, лейтенантом поліції Бумбаком І.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, АР № 408236 відносно ОСОБА_3.

Вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

При цьому вказує, що викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, зокрема, як вбачається з фабули оскаржуваної постанови, водій (без зазначення який саме), керуючи автомобілем (без зазначення яким саме), по вул. Героїв Майдану, 70 в м. Чернівці, був не пристебнутий ременем безпеки.

Дані твердження інспектора на думку позивача не відповідають дійсності, оскільки за умов які викладені в тексті постанови інспектор не міг бачити і не бачив чи був на момент руху автомобіля пристебнутий водій.

Крім того, як стверджує позивач інспектор не пред'явив вимогу надати поліс обов'язкового страхування і крім того він як учасник бойових дій звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, на підставі п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності». А тому, в разі, якщо працівниками патрульної поліції така вимога ставилася би, позивачем було б предоставлено відповідне посвідчення учасника бойових дій, копія якого додається до позову.

Також, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови позивач вказує, що відповідач незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, суттєво порушив права позивача.

Як стверджує позивач, відповідач розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, не надав ОСОБА_3 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім цього, лейтенант поліції Бумбак І.О. проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, розглянув справу на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, чим унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Просив суд:

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора роти №1 БУПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Бумбака Івана Олеговича АР № 408236 від 17.04.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_3 закрити за ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

05.05.2017 року за клопотанням представника Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні (05.05.2017р.) заперечував проти задоволення позову вказавши, що всі дії поліції були законні, перед розглядом справи ОСОБА_3 були роз'яснені його права. Однак вказав, що на даний час відсутній запис боді камери на підтвердження даного факту.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову вказавши, що під час складання протоколу, відповідач з'ясував всі обставини, які підлягають з'ясуванню та діяв на підставі та в межах своїх повноважень.

При цьому повністю підтримав подані суду заперечення відповідно до яких вказав, що 17.04.2017 року близько 00 год. 35 хв., відповідач в ході проведення патрулювання виявив, що водій автомобіля НОМЕР_1, в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 70 під час керування транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Бумбак І.О. підійшов, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним Правил дорожнього руху України, та попросив пред'явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водієм виявився позивач - ОСОБА_3, який при собі не мав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Зазначив, що встановивши факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.5 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП, поліцейським, з'ясувавши всі обставини, які підлягають з'ясуванню, роз'яснивши його права як громадянина України передбачені ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР408236 від 17.04.2017р. з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що постановою серії АР №408236 від 17 квітня 2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

З копії постанови вбачається, що 17 квітня 2017 року близько 00 год. 35 хв. у м. Чернівці по вул.. Героїв Майдану, 70 водій керуючи автомобілем обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки в ході перевірки документів встановлено відсутність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.31).

Частина 5 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), щотягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положення ст.71 КАС України, а саме її 2 частина, визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак в супереч вказаної статті (ч.2 ст.71 КАС України), відповідачем та представником третьої особи на стороні відповідача в суду не було надано належних доказів того, що позивачем було допущено порушення Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.1 «в», що стало причиною зупинки транспортного засобу «RENAULT KANGOO» під його керуванням.

Позивач, натомість стверджує, що був пристебнутий ременем безпеки. В обґрунтування своїх стверджень вказує, що дана подія сталася близько 00 год. 35 хв., автомобіль патрульної поліції знаходився позаду його транспортного засобу на значній відстані та заднє скло автомобіля «RENAULT KANGOO» яким він керував є затемненим, за таких обставин працівники поліції не могли бачити чи пристебнутий водій.

З вказаними доводами позивача суд погоджується, та приймає їх до уваги оскільки дані доводи, логічні послідовні та не спростовані належними та допустимими доказами, які відповідач зобов'язаний був надати суду.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, позивач вказує про те, що інспектором не пред'являлась вимога надати поліс обов'язкового страхування і він як учасник бойових дій звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, на підставі п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності». А тому, в разі, якщо працівниками патрульної поліції така вимога ставилася би, позивачем було б надано відповідне посвідчення учасника бойових дій, копію якого ним додано до позовної заяви (а.с. 11).

Представник третьої особи на стороні відповідача у наданих суду запереченнях не погоджується із вказаними ствердженнями позивача та зазначає, що інспектор - Бумбак І.О. належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним Правил дорожнього руху України, та попросив пред'явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Однак належних і допустимих доказів ні відповідачем, ні представником третьої особи на стороні відповідача по даному факту суду знову ж таки надано не було.

Також представник третьої особи на стороні відповідача, зазначив у запереченні до позову, про те, що в розумінні змісту п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме власник автомобіля який є учасником бойових дій, звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Та зазначає, що власником транспортного засобу «RENAULT KANGOO» д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (згідно реєстраційної картки ТЗ, а.с. 29) та за таких обставин, на думку представника третьої особи на стороні відповідача, позивач, як особа яка користувалася вказаним автомобілем, повинен мати при собі та пред'явити посвідчення або копію посвідчення учасника бойових дій власника автомобіля, тобто на того, на кого зареєстровано автомобіль, а не своє власне посвідчення бойових дій.

Суд не погоджується із такими доводами представника третьої особи на стороні відповідача, вважає хибним тлумачення змісту п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не бере їх до уваги, виходячи з наступного:

Відповідно до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що Учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Рішенням Конституційного суду України № 7-рп/2014 від 23.12.2014р. у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розтлумачено положення п.13.1 статті 13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно якого необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Що ж стосується стверджень позивача та заперечень до позову, щодо місця розгляду адміністративного правопорушення, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст.. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно зі ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Таким чином, приписи рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване.

Крім того як стверджує позивач при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором Бумбаком І. О. було порушено права ОСОБА_3. передбачені ст. 268 КУпАП. Також зазначає, що поліцейським було допущено порушення вимог процедури розгляду справи, встановленого ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Отже факт вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушень, тоді як відповідач, будучи субєктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо протиправності дії інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Бумбака І.О. при розгляді справи про адміністративні правопорушення та притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги, щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Так, згідно п.3 ч.2 ст. 222 КпАП України від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи та накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ст.126 КУпАП мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Оскільки судом не розглядалась справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, а тому не в компетенції суду закривати відносно нього справу.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 72,79, 86, 87, 94, 122, 168-163, 167, 171-1, 186 КАС України, ст.ст. 99, 251, 252, 254, 285, 287-289 КпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Бумбака Івана Олеговича щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №408236 від 17 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Войтун О. Б.