Справа № 819/652/17
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/652/17

10 травня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А.В. за участі секретаря судового засідання Хоменко Л.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Землянського П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дію, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Держеокадастру в Тернопільській області від 06.04.2017 року Т2197/0-768/6-17 та зобов'язати повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.02.2017 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою та необхідними доданими документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області. 06.04.2017 Відповідач відмовив у наданні дозволу. Відмову вважає незаконною, оскільки, не вказано жодного безпосередньо посилання на норми законодавства які унеможливлюють отримання позивачем вказаної земельної ділянки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, пояснивши, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області отримано заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області. 06.04.2017 надано лист - відповідь в якому відовлено щодо надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв'язку з відсутністю рішення Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою. У зв'язку з чим, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області утрималося від прийняття наказу про задоволення заяви позивача. З огляду на зазначене, представник відповідача вважає, що порушень зі сторони Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області не було і підстав для задоволення позовних вимог немає.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Суд встановив, що позивач - ОСОБА_3 звернулася із заявою, датованою 28.02.2017 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області.

До заяви долучено копію паспорта гр. ОСОБА_3, копію картки фізичної особи . - платника податків про одержання ідентифікаційного номера, викопіювання із публічної кадастрової карти України щодо бажаного місця розташування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0000 га на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області за межами населеного пункту

06.04.2017 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області листом від №Т2197/0-768/6-17 відмовило у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області, при цьому вказавши, що у відповідності до закону України «Про місцеве самоврядування» та рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014, Головним управлінням направлялось відповідне клопотання стосовно висловлення позиції органу місцевого самоврядування щодо можливості прийняття наказу про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, однак на адресу Головного управління позитивного рішення щодо можливості прийняття відповідного наказу не надходило. Окрім цього вказано наявність учасників учасників антитерористичної операції на території Устечківської сільської ради Заліщицького району, які першочергово претендують на землі.

Як випливає із змісту листа-відповіді від 06.04.2017 та встановлено в судовому засіданні, підставою для відмови позивачу в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для виділення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства слугувала відсутність рішення Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а також наявність учасників учасників антитерористичної операції на території Устечківської сільської ради Заліщицького району.

Оцінюючи правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем з приводу не надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для виділення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області, суд досліджував правомірність відмови в погодженні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, яка визначена в листі відповідача від 06.04.2017 №Т2197/0-768/6-17 та при цьому виходив з наступного.

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. "а" ч.3 ст.22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (далі - Положення № 15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Підпунктом 31 пункту четвертого Положення № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

У відповідності до Положення № 15 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч.3 ст.123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених вище норм ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 Земельного кодексу України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Згідно з частиною першою ст.21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" № 794-VII від 27.02.2014 року передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце-прем'єр-міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, в якому йдеться про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вищевказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 року №328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року", зокрема - рішення колегії Держземагентства України №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", яким запроваджено з 15.10.2014 року обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до пункту 2 рішення колегії №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності" начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Відповідно до пп.2.3 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин (пп.2.4 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1).

Що стосується Наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 15 жовтня 2014 року №328, яким введено в дію рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14 жовтня 2014 року "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", суд вважає за необхідне зазначити, що даним рішенням колегії дійсно передбачено направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою, проте, як видно зі змісту п.2.2 вищезазначеного рішення відмовити у задоволенні клопотання заявника можна тільки за наявності мотивованого заперечення органу місцевого самоврядування, яке буде відповідати вимогам ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене слід зазначити, що підставою відмови заявнику можуть бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України) та які надійшли у десятиденний строк.

Натомість як встановлено в судовому засіданні на адресу Головного управління рішення Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не надходило.

Крім того, згідно інформації зазначеної в довідці Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 17.03.2017 №68, наданої на запит адвоката позивача, бажане місце розташування земельної ділянки вказаної у викопіюванні із публічної кадастрової карти на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області за межами населеного пункту на яку претендує позивач, відповідає вимогам ч. 7 статті 188 Земельного кодексу України, вказана земельна ділянка у користуванні третіх осіб чи оренді не перебуває.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області розглядаючи заяву позивача від 28.02.2017, прийняло протиправне рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, яке викладене в листі від 06.04.2017 №Т2197/0-768/6-17 та підлягає скасуванню.

При цьому обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, який би відповідав вимогам ст.162 КАС України, суд прийшов до переконання про їх захист шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно, у відповідності до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Устечко, Заліщицького району, Тернопільської області.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляді заяви позивача Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області слід врахувати, як те, що немає перешкод у наданні дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою орієнтовною площею 2,0000 га, так і те, що позивачу не може бути повторно відмовлено у наданні згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою з мотивів, які зазначені у листі від 06.04.2017 №Т2197/0-768/6-17.

Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11,71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту другого частини другої ст.162 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Однак, разом із тим, суд не вправі втручатись у діяльність суб'єкта владних повноважень, переймати на себе виконання повноважень та прийняття рішень, які за законом покладені на орган виконавчої влади та є його виключною прерогативою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області викладеного у листі від 06.04.2017 №Т-2197/0-768/6-17 та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та прийняти законне рішення за наслідками розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що вступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області про відмову ОСОБА_3 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2, 0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, викладене в листі №Т-2197/0-768/6-17 від 06.04.2017.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2, 0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області.

4. Повернути з державного бюджету України в користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області судовий збір в розмірі 640 грн. сплачений згідно квитанції №0.0.749760131.1 від 20.04.17.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12 травня 2017 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.