Справа № 2-а-12-9414/08/1423
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2011 р.Справа № 2-а-12-9414/08/1423

Категорія:Головуючий в 1 інстанції: Гречана С.І.

20 вересня 2011 року Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого Коваля М.П.

суддів Потапчука В.О.

ОСОБА_1

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва на постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2008 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва про поновлення строку звернення до суду та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва про поновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року. Зобовязання відповідача нарахувати та виплатити, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 2007 роки в сумі 2733 грн. 30 коп.

Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2008 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено строк на право звернення до суду. Зобовязано Управління Пенсійного фонду у Центральному районі міста Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що щомісячна соціальна грошова допомога нараховувалася відповідно до чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи вірність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 201 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції змінює її, якщо судом правильно вирішено справу по суті, але з помилковим застосуванням норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус «дитина війни», що встановлено судом першої інстанції та підтверджується посвідченням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(далі Закону) від 18 листопада 2004 року, дітям війни, (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про належні йому виплати як «дитині війни»та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним судом України 09 липня 2007 року. Разом з тим позивач звернувся до суду з проханням відновити пропущений строк звернення до суду тільки 08.10.2008 року.

Правовідносини, які виникли між сторонами та звернення до судового захисту відбулися в період їх регулювання КАС України № 2747 VI- від 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно закону України від 18.02.2010), справа розглянута судом першої інстанції до вступу в дію нової редакції КАС України тому колегія апеляційного суду вважає за можливе застосувати до спірних відносин процесуальні положення попередньої редакції КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України № 2747 VI- від 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно закону України від 18.02.2010), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач звертаючись до суду просив поновити пропущений строк звернення, таким чином особисто акцентуючи на власному недоліку щодо строку звернення із вимогами, а отже відповідно до ст. 100 КАС України позивач особисто наполіг на застосуванні відповідного припису щодо пропуску строку та на підставі для відмови у задоволенні зазначених вимог на відповідний період. Враховуючи вищевикладене, річний строк звернення та фактичну дату звернення позивача до суду, до розгляду підлягають позовні вимоги лише за період з 08.10.2007 року.

Дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. N 489-У, з урахуванням статті 111. Зазначеною статтею 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону.

Оскільки дата 08.10.2007 року, яка визначена строком звернення до суду, припадає на період часу після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення від 09.07.2007 року, яким визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо обмеження розміру соціальної допомоги, колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення заявлених позивачем вимог щодо отримання допомоги за 2007 рік саме з 08.10.2007 року.

У зв'язку з тим, що позивач не звертався до суду з позовною вимогою про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва неправомірними, але судом встановлена протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва, суд вважає за необхідне застосувати ст. 11 КАС України та вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, визнавши дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва щодо не перерахунку та не виплати пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком неправомірними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміненню шляхом викладення резолютивної частини в іншій редакції з частковим задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; п.1 ч.1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва на постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2008 року - задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2008 року змінити.

Викласти резолютивну частину змінюваної постанови в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва про поновлення строку звернення до суду та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»- задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва щодо не перерахунку та не виплати пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за 2007 рік за період часу з 08 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В решті позовних вимог відмовити».

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до законодавства протягом 20 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: /ОСОБА_3/

Суддя: /ОСОБА_4/

Суддя: /ОСОБА_1/