Справа № 815/56/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/56/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1448,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1448,40 грн.

Ухвалою від 10.02.2017 р. по справі відкрито скорочене провадження та направлено відповідачу копію ухвали.

Від відповідача повернувся конверт з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання. Згідно ч.11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.1832 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 1832 КАС України передбачено, що суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Згідно п.2 ч.5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, Законом України № 2464-VI від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України № 2464-VI).

Закон України № 2464-VI набрав чинності з 01.01.2011 р. Цим Законом запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі, з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно пункту 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення " Закону № 2464-VI, суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2011 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року. Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Відповідно до пп. 6, 9 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22.12.2014 р., управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі страхові внески) та інших платежів; здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

ФОП ОСОБА_1 перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.07.2014р. проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (номер запису 2007292).

Відповідно до ст.52 ЦК України, ч.2 ст.128 ГК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Чинне законодавство не виділяє такого суб'єкта права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи підприємця, а лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Тобто суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь - якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Таким чином, фізична особа - підприємець при здійсненні ним підприємницької діяльності є подібною до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в її статусі, остання залишається бути громадянином - фізичною особою.

Згідно зі ст.51 ЦК України, ст. 128 ГК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до абз. 3 ч.1 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян №13-92 від 26.12.1992 р., громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту за умов, визначених Декретом (у редакції чинній з 30.07.2010 р. до 01.01.2011 р.).

Оскільки частина фіксованого податку є меншою від суми мінімального страхового внеску, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено обов`язок фізичних осіб-підприємців, які є платниками фіксованого податку, здійснювати доплату, розмір якої є різницею між розміром мінімального страхового внеску та сумою страхового внеску, сплаченого під час перерахування на рахунок державного казначейства суми фіксованого податку. З урахуванням зазначеного, відповідач повинен сплачувати страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідачем не здійснено сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1448,40 грн.

Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній до 01.01.2011 р., страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України у порядку, встановленому цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Згідно ч.2 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній до 01.01.2011 р., суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/ або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків недоїмкою.

Відповідно до положень ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відповідач не сплатив суму заборгованості по страховим внескам на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, яка виникла за 2010р., на його адресу було надіслано вимогу про сплату боргу Ф-71У від 28.02.2013 р. (а.с.11).

До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашено.

У звязку із набранням чинності 07.07.2014 р. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеної процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб підприємців за заявницьким принципом від 13.05.2014 року №1258, фізичні особи підприємці отримали можливість припинення своєї підприємницької діяльності без погашення заборгованості перед Пенсійним фондом.

Згідно чинного законодавства припинення державної реєстрації підприємницької діяльності не є підставою для списання боргу зі сплати страхових внесків.

Відповідно до ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

В матеріалах справи також містяться постанова про відкриття виконавчого провадження №48936499 від 07.10.2015 р. (а.с.12), постанова про закінчення виконавчого провадження №48936499 від 05.02.2016 р. (а.с.13).

При цьому, судом не було встановлено обставин, які б спростовували наявність заборгованості відповідача або звільняли його від сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.162 КАС України суд приходить до висновку щодо наявності підстав для заводолення позову та стягнення з відповідача суми заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1448,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження виконуються негайно.

Керуючись ст.ст. 158-163, 1832, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1448,40 грн., - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67700, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (67700, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, вулиця Єврейська, будинок 28; ) заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 1448,40 грн. (одна тисяча чотириста сорок вісім гривень 40 коп.).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Самойлюк Г.П.