Справа № 182/19/17(2-а/0182/2/2017)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2017 року справа № 182/19/17(2-а/0182/2/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро апеляційні скарги Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та ОСОБА_2 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання пенсійного органу здійснити перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком з 07.10.2009 року із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни у відповідності до чинного пенсійного законодавства України на визначений банківський рахунок.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 року адміністративний позов було задоволено частково. Зобов'язано Нікопольське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виплату пенсії за віком з 03.07.2016 року на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволення адміністративного позову відмовити.

Також, ОСОБА_2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що до березня 1998 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав у АДРЕСА_1., отримував пенсію за віком.

Згодом позивач, не змінюючи громадянства України, вибув на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де був 30.07.2002 року прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль. У зв'язку з виїздом позивача на постійне місце проживання до держави Ізраїль, виплату пенсії було припинено.

30.11.2016 року представник позивача за довіреністю від 15.11.2016 року - ОСОБА_3 звернувся до відповідача з відповідною заявою про поновлення виплати пенсії за віком на пільгових умовах а списком №2.

Листом Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 12.12.2016 року №Ф-230-5 в задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Зазначена відмова була обґрунтована тим, що для поновлення пенсії на території України позивачу необхідно звернутись до відповідача особисто з паспортом громадянина України.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган має перерахувати та відновити виплату пенсії Позивачу, який виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль з 03.07.2016 року.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

Також, що стосується посилань пенсійного органу на необхідність особистого звернення Позивача з заявою про поновлення виплати пенсії, то суд апеляційної інстанції зазначає, що подання заяви від імені пенсіонера належним представником останнього не може бути підставою для відмови в поновленні пенсійних виплат, оскільки відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В даному випадку, заява про поновлення виплати пенсії була подана представником Позивача ОСОБА_3, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Отже, висновки пенсійного органу стосовно відсутності підстав для поновлення та виплати пенсії Позивачу є безпідставними та такими що суперечать приписам чинного законодавства.

Що стосується вимог Позивача стосовно зобов'язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату його пенсії починаючи з 07.10.2009 року, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі "Пічкур проти України", як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону.

З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Зазначена позиція також кореспондується з позицією Верховного суду України, викладеній в постанові від 12.05.2015 року.

Отже, з зазначеного вбачається, що підстави для поновлення виплати пенсії Позивачу виникли з дня набрання чинності рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009, а саме з 07.10.2009 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовним вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання Відповідача здійснити перерахунок та поновити виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

В даному випадку, судом першої інстанції був правильно по суті вирішений спір, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, які визначають дату, з якої має здійснюватися поновлення та перерахунок пенсії Позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 року підлягає зміні.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 201, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 року - змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року на визначений пенсіонером банківський рахунок».

В іншій частині постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко