Справа № 826/18877/16
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Мельничука В.П.

за участю секретаря: Морозенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення в частині.

Крім того, позивачами було подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31 жовтня 2016 року №2280 в частині лоту №Qb11 під назвою "Право вимоги за кредитним договором №К-3911011 від 27.05.2011 року, укладеним з фізичною особою" та заборони вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1, а саме: будь-яким чином відчужувати та передавати її та майнові права на неї, проводити торги щодо неї.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2016 року клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задоволено частково.

Заборонено всім державним реєстраторам у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, загальною площею 105,00 кв.м., до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В іншій частині заявленого клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2016 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами було подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31 жовтня 2016 року №2280 в частині лоту №Qb11 під назвою «Право вимоги за кредитним договором №К-3911011 від 27 травня 2011 року, укладеним з фізичною особою» та заборони вчиняти будь-які дії щодо квартири №8 в будинку №15, що по вулиці Хрещатик у м. Києві, а саме: будь-яким чином відчужувати та передавати її та майнові права на неї, проводити торги щодо неї.

Дане клопотання мотивоване тим, що торги з реалізації вказаного активу призначено на 11 січня 2017 року, що створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача ОСОБА_3, як поручителя за відповідним договором, шляхом продажу права вимоги до неї за договором поруки.

У відповідності до ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас, саме поняття забезпечення адміністративного позову передбачає вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Пленуму Вищого адміністративного Суду України №2 від 06 березня 2008 року, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання від 12 вересня 2016 року за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання-перебування фізичних осіб Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована та проживає малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з іпотечним договором від 27 травня 2011 року, укладеним між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», квартира АДРЕСА_2 передана в іпотеку з метою забезпечення належного виконання зобов'язання ОСОБА_3, що випливає з кредитного договору від 27 травня 2011 року №К-3911011.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/118-delta/7296-12122016 розміщено оголошення про проведення відкритих електронних торгів (аукціону) з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «Дельта Банк» на електронному торговому майданчику Товарна біржа «Полонекс», серед яких лот №Qb11: «право вимоги за кредитним договором №К-3911011 від 27 травня 2011 року, укладеним з фізичною особою; стислий опис забезпечення «Трикімнатна квартира, загальною площею 105,0 кв. м., житловою площею 73,70 кв. м., що розташована за адресою: Київська обл., м. Київ, вул. Хрещатик. Іпотекодавцем є Позичальник».

Згідно з паспортом торгів торги проводитимуться на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31 жовтня 2016 року №2280; дата проведення аукціону призначена на 12 грудня 2016 року.

Відповідно до пункту 7.4 іпотечного договору від 27 травня 2011 року сторони домовились про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, зокрема шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, за наслідками проведення аукціону можливий продаж права вимоги за кредитним договором №К-3911011 від 27 травня 2011 року, забезпеченням виконання якого є квартира АДРЕСА_2, що у свою чергу, матиме наслідком зміну іпотекодержателя, можливого вчинення ним дій зі стягнення на предмет іпотеки та реєстрації права власності.

Разом з тим, позивачі наполягають на тому, що рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31 жовтня 2016 року №2280 в частині лоту №Qb11 під назвою «Право вимоги за кредитним договором №К-3911011 від 27 травня 2011 року, укладеним з фізичною особою» є протиправним, оскільки воно прийняте з порушенням прав малолітньої дитини ОСОБА_5 та без погодження із органом опіки та піклування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлює, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Таким чином, держава охороняє дитинство, зокрема шляхом контролю за дотриманням житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону та встановлення гарантій щодо неприпустимого зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, на підставі рішення відповідача може відбутись продаж на аукціоні, який відбудеться 12 грудня 2016 року, права вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №К-3911011 від 27 травня 2011 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3; подальша зміна іпотекодержателя та власника квартири АДРЕСА_2, що, у свою чергу може позбавити або обмежити права та інтереси малолітньої ОСОБА_5 на користування житлом.

Реєстрація місця проживання малолітньої ОСОБА_5 підтверджується також відповідною довідкою.

Згідно п.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією із засад державної реєстрації прав є гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державній реєстрації прав підлягають, у тому числі право власності, речові права, похідні від права власності, іпотека; інші речові права відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Таким чином, в Державному реєстрі прав мають міститись достовірні та об'єктивні відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Частково задовольняючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у межах спірних правовідносин існує ймовірність незаконної реєстрації прав та обтяження на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, що вказує на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів до ухвалення рішення в адміністративній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів може стати неможливим або ускладненим без вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання позивачів про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в частині заборони всім державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: квартири АДРЕСА_4, загальною площею 105,00 кв.м., натомість клопотання про забезпечення адміністративного позову в частині зупинення дії оскаржуваного рішення є необгрунтованим, оскільки вказане рішення прийнято відповідачем у процедурі ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», при цьому, відповідно до п.2 ч.5 ст.117 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваного судового рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Мельничук В.П.

Повний текст ухвали виготовлено - 17.05.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Мельничук В.П.