Справа № 185/861/17(2-а/185/114/17)
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 травня 2017 року м. Київ К/800/15457/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 березня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

1 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 10 січня 2017 року відповідно до статті 26, з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарних роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, провести перерахунок та виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв'язку з досягненням пенсійного віку 10 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до статті 26 та частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарних роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Проте листом від 18 січня 2017 року відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на загальних підставах, оскільки вважає, що пенсія призначена за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пенсія за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» це різні види пенсії та за призначенням пенсії на підставі другого закону позивач звернувся вперше.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 березня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах, при цьому під пільговим законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або у віці недосягнення пенсійного віку за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу. При цьому, пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Суди також виходили з того, що позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та звернувся до відповідача з заявою про призначення йому того самого виду пенсії - пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому статтею 26 та частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які не передбачають інші підстави та порядок призначення пенсії.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що він має право на призначення пенсії вперше за віком відповідно до статті статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте із вказаними доводами позивача погодитись не можна з огляду на те, що позивач вже скористався своїм правом на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка так само як і пенсія за віком на загальних підставах обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, тобто позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому того самого виду пенсії, який не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про відмову в задоволенні позову, а доводи позивача про те, що він має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше є необгрунтованими та помилковими.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 березня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець