Справа № 205/8761/16-а(2а/205/84/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"11" травня 2017 р.Справа № 205/8761/16-а(2а/205/84/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Суховарова А.В. Головко О.В.

за участю: секретаря судового засідання: Троянова А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання протиправними дій та розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, в якому просив визнати протиправними дії та розпорядження відповідача, викладене у протоколі № 5013 від 18 жовтня 2016 року при розгляді заяви позивача від 16 вересня про призначення щомісячного довічного грошового утримання - 80% від суддівської винагороди виходячи зі стажу роботи на посаді судді - 20 років, зобов'язавши відповідача, починаючи з 16 вересня 2016 року призначити та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи на посаді судді - повних 23 роки, у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач набув право на відставку до моменту набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», що не передбачає позбавлення права на відставку суддів, які набули його до набрання цим Законом чинності. Верховна Рада України за поданням Вищої Ради юстиції звільнила позивача з посади судді у відставку, тим самим підтверджуючи наявність необхідного стажу для відставки, а саме наявності 23 років. До вказаного стажу, крім роботи на посаді судді, входить стаж на посадах слідчого відділу внутрішніх справ міста Вільногірська та старшого слідчого СУ при УМВС України в Дніпропетровській області, тому відповідач неправомірно враховує для призначення довічного грошового утримання тільки стаж позивача на посаді судді 18 років 10 місяців 23 дні.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії та розпорядження Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську викладене у протоколі № 5013 від 18.10.2016 року про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання - 80% від суддівської винагороди, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 20 років. Зобов'язано відповідача, починаючи з 16.09.2016 року призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-V-ІІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню, як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до внесення змін Законом України ««Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-V-ІІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VІІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Водночас за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.» Враховуючи, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 18 років 10 місяців 23 дні, розмір грошового утримання складає 80%.

Сторони належним чином повідомлені про дату, місце і час апеляційного розгляду справи, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, у судове засідання не прибули.

Відповідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10 вересня 1997 року по 08 серпень 2002 року працював на посаді судді П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області, з 09 серпня 2002 року по 06 жовтня 2011 року - на посаді судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, з 07 жовтня 2011 року по 15 вересня 2016 року - на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області.

15 вересня 2016 року звільнений з посади судді відповідно до Постанови Верховної ради України «Про звільнення суддів» від 08 вересня 2016 року № 1515- VІІІ у зв'язку з виходом у відставку.

16 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою про призначення довічного грошового утримання.

Розпорядженням, викладеним у протоколі Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську № 5013 від 18 жовтня 2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від суддівської винагороди починаючи з 16.09.2016 року.

Не погодившись з таким розпорядженням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Відповідно до частини третьої статті 141 вказаного Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №1-8/2016 визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону від 07.07.2010 року № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом № 2453-VI від 07.07.2010 року, встановлено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

За змістом статті 22 Конституції України, частини 6 статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Як вбачається з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого апеляційним судом Дніпропетровської області, станом на 15.09.2016 року позивач мав наступний стаж: слідчий відділу внутрішніх справ міста Вільногірська, старший слідчий слідчого управління УМВС України в Дніпропетровській області з 29.10.1992 року по 09.09.1997 року, суддя П'ятихатського районного суду, суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з 10.09.1997 року по 06.10.2011 року, суддя апеляційного суду Дніпропетровської області з 07.10.2011 року по 15.09.2016 року, а всього 23 роки 10 місяців 14 днів, з яких на посаді судді 19 років 05 днів, що також підтверджується трудовою книжкою позивача.

Цей стаж підтверджено також рішенням Вищої ради юстиції «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у зв'язку з поданням заяви про відставку» № 1497/0/15-16 від 20 липня 2016 року.

Таким чином, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, всього 23 роки 10 місяців 14 днів та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 відсотків від заробітної плати без обмеження його граничного розміру.

Доводи відповідача про те, що зарахування до стажу роботи позивача на посаді слідчого і призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків заробітної плати суперечить Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIІІ від 02.06.2016 року суд сприймає критично, оскільки на час звільнення позивача у відставку діяли норми Закону № 2453-VI від 07.07.2010 року, який саме підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року у справі № 205/8761/16-а(2-а/205/84/17) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко