Справа № 803/462/17
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Справа № 803/462/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Гринчук Я.О.,

з участю представника позивача Ревухи І.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури звернувся з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) про стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 10 255,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.11.2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу: автомобіля марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп марки PACTON TXZ339, реєстраційний номер НОМЕР_2, які належать на праві власності ФОП ОСОБА_2 За результатами перевірки складено акт від 11.11.2016 року №019857с про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксовано порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень (нормативно допустима маса - 22 т., фактична - 23,62 т.) без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України.

На підставі акта перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області відповідачу було нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до розрахунку №19857 від 11.11.2016 року в сумі 368 євро, еквівалентну станом на 11.11.2016 року 10 255,96 грн., яку відповідач в добровільному порядку не сплатив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів та підстав, викладених в адміністративному позові, просила позов задовольнити в повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив, мотивуючи тим, що габаритно-ваговий контроль було здійснено не на спеціально обладнаному майданчику, що могло вплинути на результати такого вагового контролю. Крім того, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено невірний розрахунок плати за перевищення допустимих осьових навантажень.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.11.2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області здійснено габаритно-ваговий контроль автопоїзду: автомобіль марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп марки PACTON TXZ339, реєстраційний номер НОМЕР_2, які належать на праві власності ФОП ОСОБА_2

Під час перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу (напої безалкогольні в асортименті та вода питна) до м. Ковель Волинської області для ТзОВ «Сучасні дистрибуційні системи», що підтверджено товарно-транспортною накладною від 11.11.2016 року №150.

За результатами здійснення контролю складено акт від 11.11.2016 року №019857с про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень, яким зафіксовано порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень (нормативно допустима маса - 22 т., фактична - 23,62 т.) без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України.

На підставі акта перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області ФОП ОСОБА_2 було нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до розрахунку №19857 від 11.11.2016 року в сумі 368 євро, що по курсу Національного банку України станом на 11.11.2016 року становить 10 255,96 грн. Даний розрахунок у день складення було вручено відповідачу, що підтверджено останнім в судовому засіданні. В судовому порядку ФОП ОСОБА_2 вказаний розрахунок не оскаржував.

Крім того, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області винесено припис 11.11.2016 року про усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт та постанову від 26.12.2016 року №018073 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт в розмірі 1 700,00 грн. Вказані припис та постанову відповідач в судовому порядку не оскаржував, штраф сплатив повністю, про що повідомив в судовому засіданні.

Листом №473/32-17 від 06.02.2017 року Управління Укртрансбезнеки у Полтавський області повідомило ФОП ОСОБА_2 про заборгованість по платі за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, валові параметри яких перевищують нормативні, в розмірі 368 євро.

Однак, визначена контролюючим органом сума платежу відповідно до вищевказаного розрахунку відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із пунктом 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, органом державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, в розумінні підпункту 4 пункту 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок №879), габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року (далі - Правила №30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно із пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року №592 правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті.

Відповідно до пункту 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із пунктом 14 зазначеного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

В свою чергу, із положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, випливає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено частиною другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно із частиною четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Із положень пункту 4 Правил №30 випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10- 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції (пункт 31.1. Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року).

Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879 перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Згідно із пунктом 26 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Положеннями пункту 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.

Крім того, відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Таким чином, з системного аналізу вказаних норм законів, суд дійшов висновку, що відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

При цьому Додатком 7 до зазначених Правил затверджена форма товарно-транспортної накладної, в якій обов'язковою для заповнення графою визначено автомобільного перевізника.

Судом встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної №150 від 11.11.2016 року, якою було оформлено перевезення вантажу та яка була отримана працівниками позивача під час перевірки, в графі автомобільний перевізник зазначено ФОП ОСОБА_2, водій - ОСОБА_3

Як вже було встановлено судом та зафіксовано в акті від 11.11.2016 року №019857с, вищезазначеним автомобілем та причепом, які використовувалися відповідачем на підставі договору оренди, було здійснено перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень (нормативно допустима маса - 22 т, фактична - 23,62 т) без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України.

За таких обставин контролюючим органом відповідно до розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №19857 від 11.11.2016 року нараховано відповідачу плату за проїзд в сумі 368 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, складає 10 255,96 грн.

Посилання відповідача на те, що Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено неправильний розрахунок плати за перевищення допустимих осьових навантажень, не береться судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого поставною Кабінету міністрів України від 27.06.2017 року №879, при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Таким чином, оскільки відповідачем здійснено навантаження на строєну ось, що становило 23,62 т. (7,88 + 7,18 + 8,56) замість допустимих 22 т., тобто на 1,62 т. більше, тому Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області правильно нараховано плату за перевищення допустимих навантажень на вісь у подвійному розмірі.

Крім того, суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що габаритно-ваговий контроль було здійснено не на спеціально обладнаному майданчику, оскільки акт обстеження майданчика для здійснення габаритно-вагового контролю складений 31.01.2017 року, в той час як перевірка (контроль) транспортного засобу, що належить ФОП ОСОБА_2 проведено 11.11.2016 року. Разом з тим, з копії даного акту (а.с.28) вбачається лише підтвердження відповідності існуючого майданчика для здійснення габаритно-вагового контролю на км 109+667 автомобільної дороги Р-52 Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка нормативним вимогам, а не його прийняття в експлуатацію станом на 31.01.2017 року.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 розрахунок плати за проїзд від 11.11.2016 року №19857 в судовому порядку не оскаржив, плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в добровільному порядку не сплатив, суд дійшов висновку про наявність підстав для її стягнення.

Керуючись статтями 2, 68-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, валові параметри яких перевищують нормативні, в сумі 10 255 (десять тисяч двісті п'ятдесят п'ять) гривень 96 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 13 травня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Дмитрук