Справа № 296/10500/16-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сингаївський О.П.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"12" травня 2017 р. Справа № 296/10500/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "05" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним дії та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі про відмову зарахування до страхового стажу для визначення права на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно чинного законодавства роботи на посаді викладача з 18.01.2007р. по даний час у коледжі Комунального вищого навчального закладу Житомирський інститут медсестринства; просила зобов'язати відповідача виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій.

В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що є викладачем мікробіології у коледжі КВНЗ «Житомирський інститут медсестринства», який є відокремленим структурним підрозділом КВНЗ «Житомирський інститут медсестринства», оплата праці здійснюється за І-ІІ рівнем акредитації, код видатків 070601. З 18.01.2007р. по даний час позивачка не забезпечувала виконання педагогічного навантаження за напрямом 8.12010006 Сестринська справа (акредитовано за ІV рівнем). В постанові КМ України від 04.11.1993р. «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» в розділі 1 вказані ВНЗ І-ІІ рівня акредитації і не виділено чи це самостійні навчальні заклади чи відокремлені (структурні) підрозділи.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.01.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в зарахуванні страхового стажу ОСОБА_3 для визначення права на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно чинного законодавства роботи на посаді викладача з 18.01.2007р. по даний час у коледжі Комунального вищого навчального закладу Житомирський інститут медсестринства.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач працює викладачем у коледжі КВНЗ «Житомирський інститут медсестринства», який є відокремленим структурним підрозділом КВНЗ «Житомирський інститут медсестринства». В ліцензії від 18.05.2015р. закладу надано спеціальне право надання освітніх послуг, пов'язаних з одержанням вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста, бакалавра, магістра. Розділ додатку до ліцензії «підготовка магістрів» вказує на те, що заклад є акредитованим за ІV рівнем, що також визнається ВНЗ у наданих ним довідках. Тобто, позивачем не підтверджено 35 років роботи у ВНЗ І-ІІ рівня акредитації, а тому відсутні підстави для виплати грошової допомоги.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 07.09.2013 року перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

29.09.2016р. позивач звернулася до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.

Листом №371/Г-8 від 08.11.2016р. Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі повторно відмовило позивачці у виплаті грошової допомоги. Відмова мотивована тим, що з 18.01.2007 року ОСОБА_3 працює у КВНЗ "Житомирський інститут медсестринства", який акредитований за ІІІ-ІV рівнем акредитації, з наданих документів не вбачається можливим визначити рівень акредитації навчального закладу, а тому період роботи в КВНЗ "Житомирський інститут медсестринства" не буде зарахований до страхового стажу для визначення права на виплату грошової допомоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 працювала викладачем у вищому навчальному закладі, який забезпечував підготовку фахівців за спеціальностями, які акредитовані за І та ІІ рівнем акредитації, тому період роботи на посаді викладача в коледжі Комунального вищого навчального закладу Житомирський інститут медсестринства, який є структурним підрозділом Комунального вищого навчального закладу Житомирський інститут медсестринства без права юридичної особи, починаючи з 18.01.2007 року підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу, який дає право позивачу на призначення грошової допомоги на підставі п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду вважає такий висновок суду першої інстанції правильним з огляду на наступне.

Судом встановлено, зокрема, на підставі довідки КВНЗ «Житомирський інститут медсестринства» №443 від 22.09.2016р., ОСОБА_3 з 26.08.1983р. і по даний час працює в коледжі КВНЗ «Житомирський інститут медсестринства» на посаді викладача та виконує педагогічне навантаження з підготовки молодших спеціалістів (акредитовані за І рівнем) та бакалаврів (акредитовані за ІІ рівнем). Оплата її праці здійснюється по тарифікаційним спискам за І-ІІ рівнем акредитації. Вказане також підтверджується копією трудової книжки.

Згідно довідки КВНЗ «Житомирський інститут медсестринства»№25 від 23.09.2016р. заклад фінансується за кодом та назвою Типової програмної класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів - 070601 «Вищі заклади освіти І та ІІ рівнів акредитації».

Окрім того, згідно п.1.6.1 Статут Житомирського інституту медсестринства затвердженого рішенням Житомирської обласної ради від 14.07.2006 року № 24, за наслідками ліцензування Інститут має право здійснювати підготовку фахівців на рівні освітньо-кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста, бакалавра та магістра за напрямом 1101 Медицина та спеціальностями: 7.110100 - Сестринська справа; 6.110100 - Сестринська справа; 5.110101 - Лікувальна справа; 5.110102 - Сестринська справа; 5.110106 - Стоматологія; 5.110107 - Акушерська справа; 5.110109 - Стоматологія ортопедична.

Інститут з акредитованих спеціальностей має право видачі студентам-випускникам дипломів про вищу освіту державного зразка.

У п.1.6 Статуту Комунального вищого навчального закладу Житомирський інститут медсестринства, затвердженого рішенням Житомирської обласної ради №631 від 16.08.2012 року зазначено, що інститут має право здійснювати підготовку фахівців на рівні освітньо-кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста, бакалавра, магістра у галузі знань 1201 Медицина за спеціальностями 8.12010006 - Сестринська справа; 6.120101 - Сестринська справа; 5.12010101 - Лікувальна справа; 5.12010102 - Сестринська справа; 5.12010104 - Стоматологія; 5.12010105 - Акушерська справа; 5.12010106 - Стоматологія ортопедична.

Згідно 1.9 вказаного Статуту структурними підрозділами Інституту є факультети, кафедри, коледж. Коледж - структурний підрозділ Інституту, який проводить освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікацій молодшого спеціаліста та бакалавра .

Відповідно до п.4 Положення про коледж КВНЗ Житомирський інститут медсестринства, затвердженого ректором Житомирського інституту медсестринства 05.01.2013 року, коледж як вищий навчальний заклад І-ІІ рівня акредитації має право готувати фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем Молодший спеціаліст та Бакалавр за наступними спеціальностями і ліцензованими обсягами: Лікувальна справа, Сестринська справа, Акушерська справа, Стоматологія, Стоматологія ортопедична.

У п.12 Положення зазначено, що доведене до інституту у встановленому порядку регіональне замовлення на підготовку фахівців є обов'язковим для виконання коледжем (на І-ІІ освітньо- кваліфікаційному рівні).

Окрім того, згідно ліцензії Міністерства освіти і науки України, виданої 18.05.2015 року, Комунальний вищий навчальний заклад Житомирський інститут медсестринства надає освітні послуги, пов'язані з одержанням вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста, бакалавра, магістра. З додатку до ліцензії вбачається, що Коледж Комунального вищого навчального закладу Житомирський інститут медсестринства здійснює підготовку молодших спеціалістів за напрямком 1201Медицина за спеціальностями 5.12010101 - Лікувальна справа; 5.12010102 - Сестринська справа; 5.12010104 - Стоматологія; 5.12010105 - Акушерська справа; 5.12010106 - Стоматологія ортопедична., та підготовку бакалаврів за напрямком 1201 Медицина за спеціальностями 6.120101 - Сестринська справа, 6. 120102 - Лабораторна діагностика.

У додатку до ліценції міститься перелік всіх рішень державної акредитаційної комісії, на підставі яких, починаючи з 1994 року, даному вищому навчальному закладу присвоювались та надавались сертифікати про акредитацію.

Згідно з копій сертифікатів про акредитацію спеціальності за напрямом 1101 Медицина 5.110101 - Лікувальна справа; 5.110102 - Сестринська справа; 5.110106 - Стоматологія; 5.110107 - Акушерська справа; 5.110109 - Стоматологія ортопедична всі акредитовані за І рівнем акредитації; 1201 Медицина 6.110100 - Сестринська справа акредитовано за ІІ рівнем акредитації. За ІV рівнем акредитації акредитовано виключно один напрямок 1201 Медицина 8.12010006 Сестринська справа, який готує фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем Магістр.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_3 здійснює педагогічне навантаження у КВНЗ " Житомирський інститут медсестринства" з підготовки фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста та бакалавра, рівень акредитації яких підтверджується копіями сертифікатів про акредитацію .

Відповідач не заперечує наявності у позивача стажу педагогічної роботи у коледжі Комунального вищого навчального закладу "Житомирський інститут медсестринства". Спір зводиться до можливості врахування такого стажу як педагогічного, за обставин, коли відсутня інформація про рівень акредитації вказаного навчального закладу за період роботи позивача в ньому з 18.01.2007 року.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про вищу освіту".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про вищу освіту" № 2984-ІІІ (чинного до 06.09.2014), вищий навчальний заклад - освітній, освітньо-науковий заклад, який заснований і діє відповідно до законодавства про освіту, реалізує відповідно до наданої ліцензії освітньо-професійні програми вищої освіти за певними освітніми та освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечує навчання, виховання та професійну підготовку осіб відповідно до їх покликання, інтересів, здібностей та нормативних вимог у галузі вищої освіти, а також здійснює наукову та науково-технічну діяльність; вищий навчальний заклад комунальної форми власності - вищий навчальний заклад, заснований місцевими органами влади, що фінансується з місцевого бюджету і підпорядкований місцевим органам влади.

Акредитація - процедура надання вищому навчальному закладу певного типу права провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації, відповідно до вимог стандартів вищої освіти, а також до державних вимог щодо кадрового, науково-методичного та матеріально-технічного забезпечення.

Рівень акредитації - рівень спроможності вищого навчального закладу певного типу провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитований напрям - напрям, за яким вищий навчальний заклад певного типу отримав право провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитована спеціальність - спеціальність відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня, за якою вищий навчальний заклад певного типу отримав право провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитований вищий навчальний заклад - вищий навчальний заклад, що визнаний спроможним провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації, за напрямами і спеціальностями відповідних освітньо-кваліфікаційних рівнів, не менше двох третин з яких є акредитованими.

Згідно ст.16 цього Закону систему вищої освіти складають: вищі навчальні заклади всіх форм власності; інші юридичні особи, що надають освітні послуги у галузі вищої освіти; органи, які здійснюють управління у галузі вищої освіти.

Пунктом 2 частини 1 вказаної статті Закону визначено, що до структури вищої освіти входять наступні освітньо-кваліфікаційні рівні: молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст, магістр.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про вищу освіту" № 2984-ІІІ встановлюються такі рівні акредитації вищих навчальних закладів:

- вищий навчальний заклад першого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.

- вищий навчальний заклад другого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста та за напрямами підготовки освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра.

- вищий навчальний заклад третього рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за напрямами освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста, а також за окремими спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня магістра.

- вищий навчальний заклад четвертого рівня акредитації - вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за напрямами освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, спеціальностями освітньо-кваліфікаційних рівнів спеціаліста, магістра.

Зі змісту наведених визначень вбачається, що законодавець поклав в основу поняття акредитації здатність та право здійснювати освітню діяльність та готувати фахівців певного рівня.

Статтею 25 Закону України "Про вищу освіту" № 2984-ІІІ визначено, що відповідно до існуючих напрямів освітньої діяльності в Україні діють вищі навчальні заклади таких типів: університет, академія, інститут, консерваторія (музична академія), коледж, технікум (училище).

При цьому, у п.5 вказаної статті зазначено, що коледж - вищий навчальний заклад другого рівня акредитації або структурний підрозділ вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації, який провадить освітню діяльність, пов'язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації у споріднених напрямах підготовки (якщо є структурним підрозділом вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації або входить до навчального чи навчально-науково-виробничого комплексу) або за кількома спорідненими спеціальностями і має відповідний рівень кадрового та матеріально-технічного забезпечення.

Порядок ліцензування освітньої діяльності, акредитації напрямів, спеціальностей та вищих навчальних закладів визначено ст.28 Закону України "Про вищу освіту" № 2984-ІІІ. Зокрема, освітня діяльність на території України здійснюється вищими навчальними закладами на підставі ліцензій, які видаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У ліцензіях на освітню діяльність зазначаються назва напряму, спеціальності, освітньо-кваліфікаційний рівень та обсяги підготовки, термін дії ліцензії, а також юридична адреса вищого навчального закладу, його відокремлені структурні підрозділи (філії) та їх юридичні адреси. Ліцензування освітньої діяльності вищих навчальних закладів здійснюється перед початком підготовки фахівців за напрямом, спеціальністю центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, шляхом проведення ліцензійної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України "Про вищу освіту" за результатами акредитації напрямів, спеціальностей та вищих навчальних закладів видаються сертифікати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У сертифікаті про акредитацію напряму або спеціальності (або у додатку до нього) зазначаються назва напряму або спеціальності, освітньо-кваліфікаційний рівень та обсяги підготовки, термін дії сертифіката, а також юридична адреса вищого навчального закладу, його відокремлені структурні підрозділи (філії) та їх юридичні адреси. У сертифікаті про акредитацію вищого навчального закладу (або в додатку до нього) зазначаються назва вищого навчального закладу, рівень акредитації та термін дії сертифіката, а також юридична адреса вищого навчального закладу, його відокремлені структурні підрозділи (філії) та їх юридичні адреси. Акредитація напряму, спеціальності та вищого навчального закладу здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, шляхом проведення акредитаційної експертизи. Вищі навчальні заклади, що успішно пройшли акредитаційну експертизу, отримують сертифікат про акредитацію напряму, спеціальності або вищого навчального закладу, термін дії якого не може перевищувати 10 років. Продовження терміну дії сертифіката здійснюється у порядку, встановленому для його одержання. З дня прийняття рішення про ліквідацію вищого навчального закладу виданий сертифікат втрачає чинність.

Згідно ст.1 Закону України "Про вищу освіту" № 1556-VІІ ( набув чинності 06.09.2014 року), відповідно до якого акредитація освітньої програми - це оцінювання освітньої програми та/або освітньої діяльності вищого навчального закладу за цією програмою на предмет: відповідності стандарту вищої освіти; спроможності виконати вимоги стандарту та досягти заявлених у програмі результатів навчання; досягнення заявлених у програмі результатів навчання.

Статтею 25 цього Закону визначено, що вищий навчальний заклад, який бажає акредитувати освітню програму, подає Національному агентству із забезпечення якості вищої освіти письмову заяву та документи, що підтверджують відповідність його освітньої діяльності стандарту вищої освіти за відповідною спеціальністю. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення про акредитацію освітньої програми Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти видає вищому навчальному закладу відповідний сертифікат. У сертифікаті про акредитацію зазначаються: 1) найменування та адреса вищого навчального закладу; 2) спеціальність і рівень вищої освіти, за якими акредитована освітня програма; 3) дата видачі сертифіката. Сертифікат про акредитацію вперше видається за кожною акредитованою освітньою програмою строком на п'ять років, а при другій та наступних акредитаціях - строком на 10 років. Сертифікат підтверджує відповідність освітньої програми вищого навчального закладу за відповідною спеціальністю та рівнем вищої освіти стандарту вищої освіти і дає право на видачу диплома державного зразка за цією спеціальністю.

Отже, з 06.09.2014 року Законом України "Про вищу освіту" № 1556-VІІ акредитації підлягають виключно освітні програми та не передбачено акредитацію навчального закладу.

З огляду на наведене, доводи відповідача про необхідність визначення в цілому рівня акредитації Комунального вищого навчального закладу Житомирський інститут медсестринства не ґрунтуються на вимогах законодавства.

При цьому, оскільки в КВНЗ Житомирський інститут медсестринства за ІV рівнем акредитації акредитовано лише один напрямок 1201 Медицина 8.12010006 Сестринська справа, решта спеціальностей акредитовані за І та за ІІ рівнем акредитації, то відсутні підстави вважати, що вищий навчальний заклад в цілому має ІV рівень акредитації .

Згідно матеріалів справи позивач з 18.01.2007 року працює в коледжі Комунального вищого навчального закладу "Житомирський інститут медсестринства" та виконує педагогічне навантаження з підготовки молодших спеціалістів (акредитовані за І рівнем) та бакалаврів (акредитовані за ІІ рівнем).

Отже, відповідно до п. е ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вона мала право на призначення пенсії за вислугу років .

Згідно із пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Вказана норма закону поширюється на спірні правовідносини .

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 8 цього ж Кодексу суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Виходячи з наведених принципів та завдань, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки позивач працювала викладачем у вищому навчальному закладі, який забезпечував підготовку фахівців за спеціальностями, які акредитовані за І- ІІ акредитації, то період її роботи на посаді викладача в коледжі Комунального вищого навчального закладу "Житомирський інститут медсестринства", який є структурним підрозділом Комунального вищого навчального закладу "Житомирський інститут медсестринства", починаючи з 18.01.2007 року підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "05" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55, м.Житомир, 10003

- ,