Справа № 809/565/17
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2017 р. Справа № 809/565/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Матуляка Я.П.,

при секретарі Фітель В.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3, вул.Тролейбусна,8/38,м.Івано-Франківськ,76048

до відповідача: Івано-Франківської митниці ДФС України, вул.К.Данила,20,м.Івано-Франківськ,76000

про визнання протиправною та скасування картки відмови №206000000/2017/00137, рішення №20600000/2017/00139/1 від 20.02.2017,-

ВСТАНОВИВ:

18.04.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування картки відмови №206000000/2017/00137, рішення №20600000/2017/00139/1 від 20.02.2017.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що 15.02.2017 року представник позивача декларант ФОП ОСОБА_5 подав до Івано-Франківської митниці ДФС митного поста «Івано-Франківськ-центральний» електронну митну декларацію №206050001/2017/401336 для митного оформлення транспортного засобу, марки LEXUS NX200T, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1. Зазначив, що до митної декларації було подано такі документи: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.02.2017 року №209090403/2017/00642, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2016 року №NV009120112; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №170209-8-1 від 09.02.2017 року; рахунок-фактуру (інвойс) №1208 від 12.08.2016 року; сертифікат про походження товару загальної форми 1O305ISO/ITC17065 від 06.03.2017 року; митну декларацію №206050001/2017/401336. Вказав, що відповідач 20.02.2017 року оформив картку відмови в митному оформленні (випуску) №206000000/2017/00137 та прийняв рішення №20600000/2017/00139/1 про коригування митної вартості транспортного засобу за резервним методом, в результаті чого митна вартість вказаного транспортного засобу визначена в розмірі 23891,000 USD. Зазначив, що підставами для прийняття вказаних рішень стало те, що митна вартість товару визначена за резервним методом у звязку з відсутністю в поданих декларантом документах всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари, та наданням додаткової цінової інформації про товар висновок експерта та у звязку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари. Пояснив, що відповідач при застосуванні методів визначення митної вартості не вказав, які саме числові значення не підтверджували ціну купленого транспортного засобу. Крім того, зазначив, що відповідачем неправомірно не взято до уваги висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №170209-8-1 від 09.02.2017 року, так як в ньому відповідно до Методики не зазначено про пошкодження автомобіля, оскільки саме свідоцтво про реєстрацію підтверджує, що автомобіль є пошкодженим, так як видається виключно на пошкоджені транспортні засоби. Відтак, вважає такі дії відповідача щодо зміни митної вартості товару порушенням Митного кодексу України. На підставі наведеного позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у письмовому запереченні, суду пояснив, що 15.02.2017 року декларант ФОП ОСОБА_5 подав до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №206050001/2017/401336 на транспортний засіб марки LEXUS NX200T, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, який був придбаний гр. ОСОБА_3 згідно рахунку-фактури від 12.08.2016 року №1208. Зазначив, що посадова особа митного поста «Івано-Франківськ-Центральний» надіслала декларанту вимогу на виконання вимог ст.53 Митного кодексу України про надання інформації про транспортні витрати з Америки до українського порту та цінової інформації, по якій транспортний засіб був проданий на аукціоні в Сполучених штатах у звязку з тим, що експертом-автотоварознавцем вартість транспортного засобу визначена на американському ринку. Так як експерт визначив вартість на американському ринку, то митний орган і вимагав надання документів купівлі-продажу транспортного засобу на аукціоні в США. Крім того, експерт визначив вартість авто на ринку США, а у вартість товару однозначно має входити вартість його доставки, буксирування та дилер плата. Однак, 16.02.2017 року декларант відмовив у наданні додаткових документів. Спеціалізованим підрозділом встановлено, що декларант подав митну декларацію №206050001/2017/401336 за резервним методом визначення митної вартості, використовуючи висновок експерта щодо вартості автомобіля. Відтак, декларант у даному випадку сам визнав сумнівність рахунку №1208, у якому зазначена вартість 11897 USD, а за наданим висновком експерта вартість автомобіля становила 622256,76 грн. У звязку із цим, митний орган не міг застосувати основний метод, бо сам декларант подав митну декларацію за резервним методом. Зазначив, що у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог п.4 ст.368 Митного кодексу України. А тому посадовою особою і було взято митну декларацію 206050001/2017/401177 від 10.02.2017 року, як джерело інформації. Вказав, що Рішення про коригування митної вартості від 20.02.2017 року №206000006/2017/000139/1 було прийнято з урахуванням експертного висновку від 19.02.2017 року поданого декларантом позивача та з додаванням транспортних витрат з США. Так як в даному випадку транспортні витрати з США не були враховані при проведенні експертної оцінки транспортного засобу, то митна вартість була скоригована і визначена в розмірі 23891,000 USD за резервним методом, за яким і була подана митна декларація до митного оформлення. На підставі наведеного в задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заперечення проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, судом встановлено наступне.

Легковий автомобіль, марки LEXUS NX200T, бувший у використанні, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, загальна кількість місць для сидіння 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, країна виробництва США, 12.08.2016 року був куплений на аукціоні в Сполучених штатах Америки за 11059,00 доларів США, та в подальшому доставлений до України і 29.07.2016 року придбаний позивачем за 11894,00 доларів США у фірми UAB «MEGA AVTO LTD», що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) №1208 від 12.08.2016 року (а.с. 10).

15.02.2017 року представником позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (декларантом) для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію №206050001/2017/401336 на ввезений транспортний засіб, в якій відповідно до графи 42 декларації «ціна товару» зазначено 11894,0000 доларів, а відповідно до графи 45 декларації «коригування» зазначено 323879,12 грн. (а.с. 19).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару вказаної митної декларації декларантом долучено: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.02.2017 року №209090403/2017/00642 (а.с. 15), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2016 року №NV009120112 (а.с. 11, 55); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №170209-8 від 19.02.2017 року (а.с. 50-53); рахунок-фактуру (інвойс) №1208 від 12.08.201 року (а.с.48); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; сертифікат про походження товару загальної форми 1O305ISO/ITC17065 від 06.03.2017 року.

16.02.2017 року посадовою особою митного поста «Івано-Франківськ-Центральний» сформовано електронне повідомлення декларанту про необхідність надання згідно ст. 53 МКУ: якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (а.с. 44).

Однак, листом №1 від 16.02.2017 року декларантом ФОП ОСОБА_5 надано відповідь, що надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару: за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи автомобіля LEXUS NX200T, 2016.в. VIN JTJBARBZ3G2062719 (а.с. 45).

Згідно експертного висновку №170209-8 від 19.02.2017 року, виготовленого за заявою позивача, вартість ввезеного на митну територію України транспортного засобу LEXUS NX200T, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 станом на момент проведення дослідження з врахуванням особливостей його стану, зазначених в акті митного огляду №209090403/2017/00642 від 14.02.2017 року, складає 622256,76 грн. (а.с. 50-53).

20.02.2017 року головним державним інспектором відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_6 прийнято рішення №206000006/2017/000139/1 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митна вартість вищевказаного транспортного засобу визначена в розмірі 23891,00 доларів США (а.с. 46).

На підставі зазначеного рішення про коригування митної вартості головним державним інспектором відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_6 прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №206000006/2017/00137 (а.с. 47).

Згідно вказаної картки відмови та рішення про коригування митної вартості митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Як встановлено судом, при визначенні митної вартості товару перший метод не застосований у зв'язку з відсутністю у документах, зазначених в ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товар та наданням висновку експерта; 2-5 методи визначення митної вартості (ст.59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України). Джерело інформації: висновок експерта №170209-8 від 19.02.2017. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 частини 2 статті 55 та Главою 4 МКУ.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного регулювання спірних правовідносин.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (далі Кодекс) та іншими законами України.

Розділ ІІІ Кодексу регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

В ст.49 Кодексу встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.51 Кодексу митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.51 Кодексу митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до

глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У ч.2 цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що представником позивача разом з митною декларацією №206050001/2017/401336 від 15.02.2017 року для митного оформлення автомобіля, марки LEXUS NX200T, бувший у використанні, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, подано: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.02.2017 року №209090403/2017/00642 (а.с. 21), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2016 року 009120112 (а.с. 9); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №170209-8 від 19.02.2017 року (а.с. 50-53); рахунок-фактуру (інвойс) №1208 від 12.08.2016 року (а.с.10); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; сертифікат про походження товару загальної форми 1O305ISO/ITC17065 від 06.03.2017 року (а.с. 16).

Згідно митної декларації №206050001/2017/401336 від 15.02.2017 року декларант в графі 42 декларації «ціна товару» зазначив 11894,00 доларів, а в графі 45 декларації «коригування» зазначив 323879,12 грн.

В ч.3 ст.53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

В даному випадку, при митному оформленні вищевказаного автомобіля відповідачем встановлено можливе заниження митної вартості товару, оскільки експертний висновок долучений декларантом до митної декларації містив суму, яка суттєво різниться від заявленої вартості транспортного засобу.

В зв'язку з наведеними обставинами, 16.02.2017 року посадовою особою митного поста «Івано-Франківськ-Центральний» сформовано електронне повідомлення декларанту про необхідність надання згідно ст. 53 МКУ: якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (а.с. 44).

Однак, листом №1 від 16.02.2017 року декларантом ФОП ОСОБА_5 надано відповідь, що надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару: за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи автомобіля LEXUS NX200T, 2016.в. VIN JTJBARBZ3G2062719 (а.с. 45).

Поряд з цим, в матеріалах адміністративної справи міститься експертний висновок №170209-8 від 19.02.2017 року, зроблений на замовлення позивача, згідно якого вартість вищевказаного автомобіля через наявні пошкодження визначена експертом в розмірі 622256,76 грн. Таким чином, на підставі даного висновку експерта позивач визначив в митній декларації митну вартість транспортного засобу. Окрім того, при визначенні митної вартості даного транспортного засобу митним органом також включено суми пов'язані із придбання та транспортуванням транспортного засобу із США в розмірі 835 доларів США, що підтверджується інвойсом від 12.08.2016 року (а.с.10).

Слід зазначити, що в документі про придбання авто рахунку-фактурі (інвойс) №1208 від 12.08.2016 року не зазначено, що проданий автомобіль є пошкодженим (а.с. 10). Крім того, суд зазначає, що в даному документі продавцем автомобіля зазначена американська фірма «Мега-Авто ЛТД».

Що стосується коригування відповідачем митної вартості транспортного засобу оформлення автомобіля, марки LEXUS NX200T, 2016.в., бувшого у використанні, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, то суд вказує на таке.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.5 ст.54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

20.02.2017 року головним державним інспектором відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_6 прийнято рішення №206000006/2017/000139/1 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митна вартість вищевказаного транспортного засобу визначена в розмірі 23891,00 доларів (а.с. 46).

В судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що при визначенні митної вартості товару перший метод не застосований, у зв'язку з відсутністю у документах, зазначених в ч.2 ст.53 Митного кодексу України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари та наданням додаткової цінової інформації про товар - висновок експерта та ненадання документів, які витребовувалися згідно ст.53 Митного кодексу України продажної вартості на аукціоні в США, розрахунку транспортних витрат з США до українського порту. 2-5 методи визначення митної вартості товарів (ст.59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України).

Рішення про коригування митної вартості №206000006/2017/000139/1 від 20.02.2017 року головний державний інспектор Курус І.М. прийняв на основі МД 206050001/2017/401336 від 15.02.2017, акта про митний огляд та доданого експертного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

В ч.2 ст.58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

При цьому, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частина 9 статті 58 МК України).

Як встановлено судом вище, перший метод визначення митної вартості транспортного засобу не був застосований, оскільки сам декларант визначив митну вартість автомобіля за резервним методом, використовуючи висновок експерта щодо вартості авто.

В ч.3 ст.58 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Так, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 57 МК України, передбачено такі другорядні методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

При цьому, ч.3ст.57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу.

В даному випадку митний орган правомірно застосував саме резервний метод.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст. 64 МК України).

Відповідачем взято до уваги висновок експерта. Та оскільки експерт визначив вартість авто на американському ринку без урахування транспортних витрат з Америки до українського порту, а у вартість товару однозначно має входити вартість його доставки, буксирування та дилер плата.

Відповідно до оскаржуваних рішень відповідачем за основу розрахунку митної вартості транспортного засобу взято МД №100290002/2016/330172 від 30.05.2016 року, додаткове джерело інформації інтернет-сайти copart, auto.am та акт про митний огляд.

В ч.6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Порядок корегування митної вартості товарів регламентовано ст.55 МК України. Так, відповідно до ч.1 вказаної статті, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №206000006/2017/000139/1 від 20.02.2017 року митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувалися відповідачем для визначення митної вартості, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 17.05.2017.