Справа № 816/2391/16
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 р. Справа № 816/2391/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2391/16

за позовом Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба" звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року № на суму 218 131 грн. в т.ч. за листопад 2013 -185 517 грн. та грудень 2013 -32614 грн. (основного платежу) та 54 533 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 по справі №816/2391/16 позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року № .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав до Харківського апеляційного адміністративного суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає вимоги відповідача безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що прийнята відповідно до норм діючого законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 11.05.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 18.07.2016 по 22.07.2016 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ГУ ДФС у Полтавській області Сабадіною Л.В. у зв'язку з отриманням інформації з ЄДР про прийняття рішення власників щодо припинення та отриманням заяви про проведення перевірки, у відповідності до п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та на підставі наказу Кременчуцької ОДПІ від 15.07.2016 № 846 /т.2 а.с. 5/ проведено позапланову виїзну документальну перевірку СТОВ "Дружба" (код 03770541) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по останній день перевірки, правильності нарахування та обчислення податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.06.2015 по останній день перевірки, результати якої набрали форму акту від 29.07.2016 № 301/16-31-14-04-14/03770514 /т.1 а.с. 15-59/.

Висновком перевірки встановлено факт порушення платником вимог:

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 209.6, п. 209.7 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого СТОВ "Дружба" визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість по розрахунках з бюджетом (загальна форма декларації) у розмірі 1670,00 грн, в т.ч. квітень 2014 року - 1670,00 грн;

- п.209.6, п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України в результаті чого СТОВ "Дружба" визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість по спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на суму 218 131,00 грн, в т.ч. за листопада 2013 року - 185 517,00 та грудень 2013 року - 32 614,00 грн;

- п. 209.6, п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України в результаті чого СТОВ "Дружба" зменшено суму перевищення податкового кредиту над сумою податкового зобов'язання по податку на додану вартість по спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на суму 48 494,00 грн станом на 30.10.2015.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 16.08.2016 було винесене податкове повідомлення-рішення (форма "Р") № /т. 1 а.с. 13/, яким СТОВ "Дружба" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість загалом на суму 274750,00 грн, з яких за основним платежем - 219801,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 54950,00 грн

Позивач оскаржив вказане рішення в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

За наслідками розгляду скарги від 29.08.2016 /т.1 а.с. 86-93/ податкове повідомлення - рішення залишено без змін /т. 1 а.с. 86-93, т. 2 а.с. 17-18/.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 218 131 грн., в т.ч. за листопад 2013 185517 грн. та грудень 32614 (основного платежу) та 54 533 грн. штрафних (фінансових) санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року № за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосування норм законодавства.

Перевіряючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 209.1. ст. 209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

В свою чергу, сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у групах 1-24 згідно з УКТ ЗЕД, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовлюються) безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів у інших осіб), а також продукти обробки (переробки) таких товарів, які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником (п. 209.7 ст. 209 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом перевірки встановлено порушення п. 209.6, п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого СТОВ "Дружба" визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість, з урахуванням від'ємного значення по податку на додану вартість, задеклароване СТОВ "Дружба" з 01.04.2013, за рахунок зменшення податкового кредиту, перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість по спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на суму 218131,00 грн, вт.ч. за листопад 2013 року - 185517,00 грн та грудень 2013 року - 32614,00 грн.

Так, згідно акта перевірки СТОВ "Дружба" включено до суми податкового кредиту по скороченій декларації сільгоспвиробника суму 208 243,00 грн по контрагенту - Приватному підприємству "Олвітехно" за наслідками господарських правовідносин.

До перевірки позивачем було надано акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за період з 01.04.2013 по 30.04.2013; форма КБ-3 на ремонт складу (голубятник) для зберігання зерна в с. Курінька за період з 01.04.2013 - 30.04.2013 на суму 174 913,00 грн; форма КБ-3 на ремонт складу шлакоблоків для зберігання зерна в с. Курінька вартістю робіт 89 168,00 грн; форма КБ-3 на ремонт свинарника (утятника) в с. Курінька на суму 46 746,00 грн; форма КБ-3 на ремонт нового корівника 4-рядного в с. Курінька на суму 415 528,00 грн; ремонт старого корівника 4-рядного в с. Курінька на суму 417 719,00 грн; ремонт складу залізного для зберігання зерна в с. Курінька на суму 21 094,00 грн; ремонт складу за залізним для зберігання зерна на суму 43 844,00 грн.

Разом з тим, по взаємовідносинах СТОВ "Дружба" з підрядником ПП "Олвітехно" на перевірку не надано договір підряду на виконання будівельних робіт. Кошти за виконані роботи протягом 2013 року та станом на дану формування передавального акта правонаступнику не сплачені. Інформація про виставлення претензій щодо погашення заборгованості СТОВ "Дружба" перед ПП "Олвітехно" відсутня.

З пояснень представника позивача, наданих під час розгляду справи, судом першої інстанції встановлено, що письмовий договір підряду з ПП "Олвітехно" не укладався, при цьому кошти за виконані роботи не сплачено, інформація щодо направлення претензій від контрагента щодо погашення заборгованості СТОВ "Дружба" перед ПП "Олвітехно" відсутня. Також представник позивача зауважив, що вищевказані ремонтні роботи ПП "Олвітехно" відносяться до виробничих факторів в розумінні пункту а) п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, а тому вважає правомірним віднесення сум податкового кредиту по цим операціям до скороченої податкової декларації за квітень 2013 року.

Відповідно пункту а) п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит - це товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно письмових пояснень, у 2013 році позивач обробляв в своїй господарській діяльності 2 173,01 га сільськогосподарських угідь, що підтверджується статистичною звітністю, а саме: звітом за формою № 4-сг "Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року" /т. 2 а.с. 42-45/; звітом за формою № 50-сг "Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2013 рік /т.2 а.с. 46-55/; звітом за формою № 29-сг "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, ягід та винограду на 01 грудня 2013 року" /т.2 а.с. 56-63/.

Вказана діяльність проводилася у відповідності до КВЕД за кодами: 01.11 - вирощування зернових та технічних культур; 01.19 - вирощування зернових та технічних культур; 01.61 - надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту.

До матеріалів справи позивачем додано докази фактичного здійснення господарської діяльності з використанням основних засобів, по яким проводились ремонтні роботи, а саме докази зберігання сільськогосподарської продукції в приміщеннях, в яких здійснювався ремонт та їх реалізації з цих приміщень.

Так, в матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу від 01.03.2013 на підставі якого позивачем здійснювався продаж СТОВ "Україна" зеленого корму кукурудзи, зеленого корму жита, соломи. Вказані товари в розумінні п.п. 14.1.234 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є сільськогосподарською продукцією (код за УКТЗЕД - 01.11.60).

Крім цього, в товарно-транспортних накладних, які також додавались до позовної заяви та є в матеріалах справи, в графі "Пункт навантаження" зазначено спірні основні засоби по яким позивач замовляв в ПП "Олвітехно" надання послуг по їх ремонту, а в графі "Вантажовідправник" - позивач.

Додатково на підтвердження реальності таких господарських операцій позивачем надано до суду докази проведення оплат покупцем позивачу за вказаним вище договором купівлі-продажу від 01.03.2013 /т. 2 а.с. 64-66/.

Використання приміщень, в яких був проведений ремонт, у виробництві сільськогосподарської продукції протягом 2013 - 2015 років також підтверджується довідкою Куринківської сільської ради від 28.07.2016 /т. 1 а.с. 144/, в якій зазначено про зберігання у спірних приміщеннях зерна, мінеральних добрив, насіння, запасних частин та інших товарно-матеріальних цінностей; звітами про рух ТМЦ по складам; реєстрами оприбуткування зеленої маси з поля; штатним розписом за звітами 1-ДФ /т. 1 а.с. 67-115/.

Зокрема, надходження на склади "корівник новий" та "корівник старий" сільськогосподарської продукції підтверджується реєстрами оприбуткування з поля за липень та серпень 2013 року, складеними в результаті завезення з поля на даний склад зібраної сільськогосподарської продукції, рух даної продукції відображено в місячних звітах про рух ТМЦ на складах, які надаються завскладом до бухгалтерії підприємства, та вибуття продукції підтверджується первинними документами - товарно-транспортними накладними та видатковими накладними, що були складені в процесі продажу продукції покупцю /т. 1 а.с. 120-143/.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що отримані від ПП "Олвітехно" послуги по ремонту приміщень були безпосередньо пов'язані з виробництвом та реалізацією сільськогосподарської продукції позивача, у зв'язку із чим висновки Акту від 29.07.2016 № 301/16-31-14-04-14/03770514 не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону. Інших порушень правил формування податкового кредиту відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості стверджень відповідача щодо дотримання контролюючим органом вимог ст. 102 Податкового кодексу України , з огляду на наступне.

Згідно п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з Акту перевірки, податкова декларація з ПДВ за квітень 2013 року була подана позивачем 20.05.2013, а оскаржуване рішення було прийнято відповідачем 16.08.2016, тому контролюючий орган збільшив суму грошового зобов'язання з ПДВ за квітень 2013 року, по якому минув строк давності, встановлений п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Вищевикладене спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі про допущені СТОВ "Дружба" порушення п.209.6, п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України в результаті чого позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість по спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на суму 218 131,00 грн, в т.ч. за листопада 2013 року - 185 517,00 та грудень 2013 року - 32 614,00 грн (основного платежу) та 54 533 грн. штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в цій частині вимог ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції в цій частині вимог відсутні.

Водночас, колегія суддів зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, визнавши протиправним та скасувавши спірне податкове повідомлення-рішення в цілому, не зазначивши підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач чітко визначив межі заявлених позовних вимог та просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року № на суму 218 131 грн. в т.ч. за листопад 2013 -185 517 грн. та грудень 2013 -32614 грн. (основного платежу) та 54 533 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В постанові суду першої інстанції не наведено жодних обґрунтувань щодо того, на якій підставі суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції не враховано наведених обставин, постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 року по справі № 816/2391/16 підлягає скасуванню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року № на суму 2087,00 грн. в т.ч. 1670,00 грн. (основного платежу) та 417 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції в цій частині не приймається нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки такі позовні вимоги до суду взагалі не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2391/16 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року № , яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 2087,00 грн. в т.ч. 1670,00 грн. (основного платежу) та 417 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2391/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст постанови виготовлений 16.05.2017 р.