Справа № 804/14009/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.,
представника позивача: Тубольцевої О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істрейт»
до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскільки ТОВ «Істрейт» не проводить діяльності, внаслідок якої в атмосферне повітря стаціонарним джерелом забруднення, розташованим за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 49, здійснюються викиди, а об'єкт нерухомості за вказаною адресою передано в оренду ТОВ «АТБ-маркет», яке відповідно до норм чинного законодавства подає декларації з екологічного податку та сплачує задекларовані суми, то донарахування ТОВ «Істрейт» спірним податковим повідомленням-рішенням штрафної санкції за неподання декларацій з екологічного податку за ІV квартал 2013 року та І-ІІ квартали 2014 року у розмірі 510,00грн. є протиправним.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за результатами проведеної камеральної перевірки податкової звітності ТОВ «Істрейт» з екологічного податку за звітні податкові періоди ІV квартал 2013 року та І-ІІ квартали 2014 року встановлено порушення позивачем вимог п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.250.1 ст.250 Податкового кодексу України (далі - ПК України) через неподання ТОВ «Істрейт» податкової звітності з екологічного податку за вищевказані звітні податкові періоди. З огляду на означене, контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції згідно зі спірним податковим повідомленням-рішенням.
Відповідач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте, його представник до судового засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне,
Судом встановлено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.76, ст.86 ПК України головним державним ревізором-інспектором відділу оподаткування та контролю об'єктів та операцій ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області Кузьмук Т.П. проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «Істрейт» з екологічного податку за звітні податкові періоди ІV квартал 2013 року та І-ІІ квартали 2014 року.
За результатами означеної перевірки складено акт від 23.09.2014р. №269/15/37213365, яким зафіксовано встановлене в результаті перевірки порушення позивачем вимог п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.250.1 ст.250 ПК України через неподання ТОВ «Істрейт» податкової звітності з екологічного податку за звітні податкові періоди ІV квартал 2013 року та І-ІІ квартали 2014 року.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Порядок подання податкової звітності та сплати екологічного податку встановлений ст.250 ПК України.
Відповідно до п.250.1 ст.250 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.
Згідно з п.п.250.2.1 п.250.2 ст.250 ПК України платники податку, крім тих, які визначені пунктом 240.2 та підпунктами 240.2-1.1 і 240.2-1.3 пункту 240.2-1 статті 240 цього Кодексу, та податкові агенти складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, за винятком податкових агентів, визначених підпунктом 241.2.2 пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу, які сплачують податок до або в день подання митної декларації: за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів.
Пунктом 250.8 статті 250 ПК України передбачено, що у разі якщо місце подання податкових декларацій не збігається з місцем перебування на податковому обліку підприємства, установи, організації, громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності, яким в установленому порядку видано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, спеціальне водокористування та розміщення відходів, до контролюючого органу, в якому таке підприємство, установа, організація або громадянин - суб'єкт підприємницької діяльності перебуває на обліку, подаються протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, копії відповідних податкових декларацій.
Судом встановлено та сторонами визнається, що ТОВ «Істрейт» дійсно не складало та не подавало до контролюючого органу податкову звітність з екологічного податку за звітні податкові періоди ІV квартал 2013 року та І-ІІ квартали 2014 року щодо вищевказаного джерела забруднення.
При цьому позивач стверджує, що він не повинен був подавати такі декларації, оскільки ТОВ «Істрейт» фактично не проводить діяльності, внаслідок якої в атмосферне повітря стаціонарним джерелом забруднення, розташованим за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 49, здійснюються викиди, а об'єкт нерухомості за вказаною адресою передано в оренду ТОВ «АТБ-маркет», яке відповідно до норм чинного законодавства подає декларації з екологічного податку та сплачує задекларовані суми.
На підтвердження того, що стаціонарне джерело забруднення котел «Therm Trio 90Т», розміщений на об'єкті нерухомості, що належить ТОВ «Істрейт» на праві власності та розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 49, безпосередньо позивачем не використовувалося у ІV кварталі 2013 року та І-ІІ кварталах 2014 року, останнім надано суду договори з ТОВ «Буд Альянс», ТОВ «Мега Систем» та ТОВ «АТБ-Маркет», з яких слідує, що у ІV кварталі 2013 року вищевказане джерело забруднення було передано в оренду ТОВ «Буд Альянс» та ТОВ «Мега Систем», які в подальшому за договорами суборенди передали його у користування ТОВ «АТБ-маркет», а у І-ІІ кварталах 2014 року це джерело забруднення передавалося в оренду самим позивачем ТОВ «АТБ-маркет» за відповідним договором оренди.
Таким чином, дійсно вказане стаціонарне джерело забруднення у періодах, що перевірялися контролюючим органом, безпосередньо позивачем не використовувалося.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що п.250.9 ст.250 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податку з початку звітного року не планує здійснення викидів, скидів забруднюючих речовин, розміщення відходів, утворення радіоактивних відходів протягом звітного року, то такий платник податку повинен повідомити про це відповідний контролюючий орган за місцем розташування джерел забруднення та скласти заяву про відсутність у нього у звітному році об'єкта обчислення екологічного податку. В іншому разі платник податку зобов'язаний подавати податкові декларації відповідно до цієї статті Кодексу.
Отже, означеною нормою закону чітко встановлено обставини, за яких платник екологічного податку звільняється від обов'язку подавати декларацію з цього податку, а саме: повідомлення контролюючого органу за місцем розташування джерел забруднення про те, що платник податку з початку звітного року не планує здійснення викидів протягом звітного року шляхом подання відповідної заяви, в іншому випадку вказана норма закону чітко визначає наявність обов'язку подавати податкові декларації згідно зі ст.250 ПК України.
Судом встановлено та позивачем не заперечується, що заяви, передбаченої п.250.9 ст.250 ПК України, ТОВ «Істрейт» до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області не подавало, а також не повідомляло жодним іншим чином контролюючий орган про те, що не планує здійснення викидів стаціонарним джерелом забруднення - котлом «Therm Trio 90Т», розміщеним на об'єкті нерухомості, що належить ТОВ «Істрейт» на праві власності та розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 49, протягом звітного періоду.
За таких обставин, ТОВ «Істрейт», з урахуванням приписів п.250.9 ст.250 ПК України, зобов'язано було подавати до контролюючого органу податкову звітність з екологічного податку за звітні податкові періоди ІV квартал 2013 року та І-ІІ квартали 2014 року, чого позивачем зроблено не було.
При цьому п.120.1 ст.120 ПК України встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Зважаючи на те, що проведеною перевіркою податкової звітності позивача було встановлено неподання останнім трьох декларацій з екологічного податку, а саме: за звітні податкові періоди ІV квартал 2013 року та І-ІІ квартали 2014 року, відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафну санкцію на підставі п.120.1 ст.120 ПК України у розмірі 510,00грн. (170,00грн. х 3).
Отже, спірним податковим повідомленням-рішенням до ТОВ «Істрейт» застосовано саме штрафні санкції за неподання податкової звітності, яку позивач повинен був подавати згідно з п.250.9 ст.250 ПК України, водночас, грошові зобов'язання з екологічного податку підприємству не до нараховувалися, а тому підстави стверджувати про те, що такий податок буде двічі сплачено за одне й те саме стаціонарне джерело забруднення різними підприємствами відсутні.
Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає, отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Оскільки позивачем при подачі цього адміністративного позову, який носить майновий характер, було сплачено лише частину судового збору у розмірі 182,70грн., з нього має бути стягнута решта суми судового збору у розмірі 1644,30грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Істрейт» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова