Справа № 263/4932/17
Суддя: Шевченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/4932/17
Провадження № 2-а/263/425/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Шевченко О.А.

при секретарі - Пахніц О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної Міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Грузії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що громадянин Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Тбілісі, прибув на територію України 15.08.2012, Державний кордон України перетнув літаком через КІШ Донецьк, по паспорту громадянина Грузії НОМЕР_1 виданому Міністерством юстиції Грузії, 07.09.2011 терміном дії до 07.09.2021. Термін законного перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_1 закінчився 14.11.2012. З того часу відповідач перебуває на території України без реєстрації і документів, що дають право на перебування або проживання на її території, від виїзду з України ухиляється. Раніше факт незаконного перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_1 було виявлено 07.04.2016. На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Першотравневим районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області було винесено Рішення № 3 від 07.04.2016 про примусове повернення до країни походження громадянина Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тбілісі Грузія, зобов'язано його самостійно залишити територію України у термін до 07.05.2016, та заборонено подальший в'їзд терміном на три роки. Про це відповідачу було належним чином повідомлено та рішення вручене, про що свідчить його особистий підпис від 07.04.2016. На час винесення Рішення про примусове повернення до країни походження відповідач проживав за адресою: АДРЕСА_1. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та п. 2 спільного наказу МВС України, АДПС України та СБУ від 23.04.2012 р. № 353/271/150 «Про затвердження інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» про це рішення невідкладно, протягом 24 годин було повідомлено прокурора (копія повідомлення додається). 29.03.2017 при проведенні цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю виконання законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» працівниками Кальміуського районного відділу у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області було виявлено нелегального мігранта - громадянина Грузії ОСОБА_1, який самостійно не виконав раніше винесеного рішення про примусове повернення до країни походження, від виїзду з України ухиляється, змінив місце проживання та натепер проживає мешкає за адресою: АДРЕСА_2. У письмовому поясненні громадянин Грузії ОСОБА_1 вказав, що не здійснив виїзд з України тому, що не мав грошей, та на теперішній час їх також не має (копія пояснення додається). Виходячи з вищевикладеного зазначають, що є підстави вважати, що громадянин Грузії ОСОБА_1 самостійно не покине територію України та буде ухилятися від виїзду. Подальших підстав для законного перебування даної особи на території України не мається. Вважають, що дії ОСОБА_1 грубо порушують вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, громадянин Грузії ОСОБА_1 з відповідною заявою до ГУ ДМС України в Донецькій області не звертався.

Крім того, 07.04.2016 року за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилося в порушенні правил перебування в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення строку перебування, по відношенню до громадянина Грузії ОСОБА_1, було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою від 07.04.2016 року про накладання адміністративного стягнення на громадянина Грузії ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Як наслідок, по відношенню до громадянина Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження від 07.04.2016 року № 3, зобовязано його самостійно покинути територію України у термін до 07 травня 2016 року, заборонено подальший в'їзд в Україну терміном на 3 роки. Зазначене рішення громадянин Грузії ОСОБА_1 не виконав.

У звязку з чим просить примусово видворити з України громадянина Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тбілісі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свій позов, зазначивши, що громадянин Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Тбілісі, прибув на територію України 15.08.2012, по паспорту громадянина Грузії НОМЕР_1 виданому Міністерством юстиції Грузії, 07.09.2011 терміном дії до 07.09.2021. Термін законного перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_1 закінчився 14.11.2012. З того часу відповідач перебуває на території України без реєстрації і документів, що дають право на перебування або проживання на її території, від виїзду з України ухиляється.

Відповідач, з адміністративним позовом погодився. Зазначивши, що дійсно перебуває на території України без достатніх правових підстав, проте виїхати не має можливості, оскільки не має коштів на квиток.

Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Тбілісі, 15.08.2012 року прибув на територію України з метою приватних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, громадянин громадянин Грузії ОСОБА_1 з відповідною заявою до ГУ ДМС України в Донецькій області не звертався.

На даний час громадянин Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має, а також в нього відсутній документ на право проживання в Україні.

Частиною 3 статті 3 розділу I Закону № 3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону № 3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону № 3773, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» «іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України)…».

Відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший вїзд в Україну строком на пять років. Строк заборони щодо подальшого вїзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони вїзду в Україну, який особа мала до цього.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 16 розділу II зазначеного вище Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно частини 4 статті 4 З вище Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Абзацом статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що «…іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій».

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

Відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Постанови №1 Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 25.06.2009 року, ГУ ДМС України в Донецькій області розглянуло всю належну інформацію, яка була доступна та переконані, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському чи принизливому поводженню з боку влади країни, куди він видворяється.

Відповідно до ч.1ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 71 КАС України), за згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, встановлені судом обставини, а саме: порушення міграційного законодавства України, ухилення від виїзду за межі України після закінчення терміну перебування, проживання в Україні без документів на право проживання в Україні, відсутність у громадянина Грузії ОСОБА_1 постійного місця проживання та законного джерела існування свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідач ухиляється від виїзду за межі України після закінчення терміну перебування, ухиляється від виконання рішення про примусове повернення в країну походження. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про його задоволення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи, може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.11, 158-163, 167, 183-7, п.5 ч.2 ст. 256 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної Міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1 - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тбілісі (паспорт НОМЕР_1, виданий 07.09.2011 Міністерством юстиції Грузії).

Допустити негайне виконання постанови суду.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя О.А.Шевченко