Справа № 344/16487/16-а,2-а/344/374/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4428/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Онишкевича Т.В.,Хобор РБ.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі УПФ України в м. Івано-Франківську) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 року позов задоволений: визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо зменшення відсоткового відношення при перерахунку пенсії на виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 18.05.2015 року, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016 року; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську перераховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 із застосуванням показника 90% від суми заробітної плати з 16.04.2015 року (дати зазначеної постановою суду від 18.05.2015 року).

Відповідач - УПФ України в м. Івано-Франківську оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсії, а такий момент в даних правовідносинах виник на підставі рішення суду з визначеною датою проведення перерахунку, тобто - 16.04.2015.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з лютого 2011 року отримує пенсію за віком за Законом України «Про державну службу» в розмірі 90% заробітної плати. Отже, право на пенсію державного службовця позивач набула з лютого 2011 року.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 18.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016 року, зобов'язано УПФ України в м. Івано-Франківську з 16.04.2015 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з врахуванням матеріальної допомоги та разових премій, враховувати дану суму при чергових перерахунках.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1І звернулася до відповідача з проханням провести перерахунок пенсії на підставі судового рішенням. Листом від 12.12.2016 року її повідомлено, що такий перерахунок проведено у листопаді 2016 року за період з 16.04.2015р., в розмірі 60% від заробітку замість 90%, так як на дату перерахунку ст.37 Закону України «Про державну службу» передбачала розмір призначуваної пенсії - 60%.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що дії відповідача є неправомірними, перерахунок ОСОБА_1 пенсії має бути здійснений, виходячи з того розміру заробітної плати, який підлягав застосуванню на час, коли у ОСОБА_1 виникло право на призначення пенсії, і який було застосовано при призначенні їй пенсії, а саме, у розмірі 90 % заробітної плати.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу 2011 рік) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

В подальшому дана норма змінювалася (зменшувався відсоток від заробітку), однак таке стосувалась призначення, а не перерахунку пенсій.

Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є ст.37-1 Закону України «Про державну службу».

За правилами ч.1 цієї статті (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу 2011 рік) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (ч.2 ст.37-1 Закону №3723-XII).

Відповідно до чинного пенсійного законодавства України процедура призначення та перерахунку пенсії є різною за змістом, підставами і механізмом її проведення.

В даному випадку, перерахунок пенсії ОСОБА_1 проводився не на підставі ст.37-1 Закону №3723-XII, а на підставі судового рішення у зв'язку із захистом позивачем свого права щодо невірного нарахування пенсії, до якої не було помилково включено певних складових заробітної плати.

Тобто, предметом спору щодо перерахування пенсії у попередній і цій справах є неправильний (помилковий) розрахунок заробітної плати при її призначенні і нарахуванні пенсії, а не випадки здійснення перерахунку правильно призначеної пенсії, на підставі ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII .

Відтак, судове рішення стосувалося виключно складових заробітної плати, які б мали бути враховані при призначенні позивачу пенсії, і не стосувалось відсоткового відношення (розміру) заробітної плати, з якого призначається пенсія державним службовцям.

Щодо покликання апелянта на статтю 37 Закону України «Про державну службу» № 1166-VІІ від 27 березня 2014 року, що діяла на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії на виконання рішення суду, апеляційний суд вважає такі безпідставними та необґрунтованими, оскільки вирішувалось питання зарахування матеріальних допомог для обчислення пенсії, а не відсоткового відношення при перерахунку пенсії, відтак відповідач не мав підстав на застосування статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 1166-VІІ від 27 березня 2014 року, що діяла на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії на виконання рішення суду, оскільки пенсія позивачу призначена у 2011 році.

Враховуючи те, що пенсія позивача була призначена з розрахунку 90% від заробітної плати, то і відповідно відповідач повинен був провести перерахунок з застосуванням діючого на час призначення такої пенсії відсотку заробітної плати.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195,196,198,200,205, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року у справі № 344/16487/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді Т.В. Онишкевич

ОСОБА_2

Ухвала складена в повному обсязі 15.05.2017 року.