Справа № 872/2821/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2017 рокусправа № 323/155/17(2-а/323/10/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року

у справі № 323/155/17

за позовом ОСОБА_1

до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправними дій та розпорядження Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% від суддівської винагороди;

зобов'язати відповідача, починаючи з 04.11.2016, призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без збереження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строку служби в армії, половину строку навчання на денному відділенні Київської вищої школи Міністерства внутрішніх справ СРСР ім.. Ф.Е. Дзержинського, що стало наслідком зменшення позивачу обрахованого відсотку грошового утримання судді.

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.02.2017 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 20 років 01 місяць 10 днів, а тому є правомірним призначення до виплати довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 з 22.07.1996 по 03.10.2016 працював на посаді судді Оріхівського районного суду м. Запоріжжя, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с.7-16).

Також з записів у трудовій книжці позивача, розрахунку стажу судді, наданого Оріхівським районним судом Запорізької області відповідно до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, вбачається, що позивач має 02 роки 15 днів періоду проходження Військової служби в Збройних Силах (з 09.11.1971 по 23.11.1973), 01 рік 05 місяців 26 днів половини навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім.. Ф.Е. Дзержинського (з 01.08.1982 по 22.07.1983).

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 №1600-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнений з посади судді Оріхівського районного суду Запорізької області на підставі заяви про звільнення у відставку.

Наказом Оріхівського районного суду Запорізької області 03.10.2016 №119 позивача звільнено з посади судді у відставку.

04.11.2016 позивач звернувся до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Пологівським об'єднаним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу призначене довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, при цьому відповідач не врахував до стажу роботи ОСОБА_1 період проходження ним служби в Збройних Силах з 09.11.1971 по 23.11.1973 (02 роки 00 місяців 15 днів) та половину періоду навчання у Київській вищій школі Міністерства внутрішніх справ СРСР ім. Ф.Е Дзержинського з 01.08.1980 по 22.07.1983 (01 рік 05 місяців 26 днів).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 % від суддівської винагороди, виходячи лише зі стажу роботи на посадах судді без врахування проходження військової служби та половини строку навчання.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача.

Згідно з п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

02.06.2016 прийнятий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 (окремі положення набрали чинності 17.07.2016).

Відповідно до п.2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до п.25 розділу ХІІ Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже, на момент прийняття Верховною Радою України постанови від 22.09.2016 №1600-VIII про звільнення позивача з посади судді у відставку спірні правовідносини регулювалися Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

У відповідності до положень ч.1 ст. 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим відповідно до п.11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI в редакції, що діяла до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, позивач призначений на посаду судді Оріхівського районного суду м. Запоріжжя з 22.07.1996 під час дії Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів», який регулював відповідні правовідносини до набрання чинності Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом № 2453-VI від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічне наведено і в Указах Президента України № 584/95 від 10.07.1995 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та № 1061/2002 від 25.11.2002 "Про внесення змін до Указу Президента України від 10.07.1995 № 584".

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 ст.47 вказаного Закону).

Також Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати період проходження позивачем служби в Збройних Силах (02 роки 00 місяців 15 днів) та половину періоду навчання у Київській вищій школі Міністерства внутрішніх справ СРСР ім. Ф.Е Дзержинського з (01 рік 05 місяців 26 днів), що з урахуванням стажу роботи позивача на посаді судді 20 років 01 місяць 10 днів становить 23 роки 08 місяців 12 днів і дає право на призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

З приводу внесення Законом України від 12.02.2015 №192-VIІ «Про забезпечення права на справедливий суд» (набрав чинності 28.03.2015) змін у Закон №2453-VI і виключення пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 2453-VI, який передбачав визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, суд першої інстанції вірно встановив, що станом на 28.03.2015 позивач вже набув право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу, обчисленого на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла до 28.03.2015.

Отже, незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих, але враховуючи, що позивач, як суддя, набув таке право ще до моменту набрання чинності цим Законом України, позивач був звільнений з посади судді у відставку із зазначенням стажу роботи на посаді судді 23 роки 08 місяців 12 днів.

Крім того, розрахунок стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачу надано Оріхівським районним судом Запорізької області, згідно якому стаж роботи на посаді судді становить 23 роки 08 місяців 12 днів.

Зазначений розрахунок є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України (постанова правління Пенсійного фонду України № 3 - 1 від 25.01.2008) і не підлягає правовій рецензії з боку відповідача. Згідно наданих повноважень посадові особи відповідача мають право перевірити тільки достовірність зазначених даних підтверджуючими документами.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року у справі № 323/155/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, може бут оскаржена в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко