Справа № 804/5017/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 р. Справа № 804/5017/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гончарової І.А., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська про визнання та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська від 10.03.2016 року на імя ОСОБА_1 про сплату орендної плати за земельну ділянку у загальній сумі 234 759,32 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення, яким визначено зобовязання з орендної плати за земельну ділянку у загальній сумі 234 759, 32 грн. за 2013-2015 роки , у тому числі за 2013 рік 30 303,35 грн., за 2014 рік 90 910,04 грн., за 2015 рік - 113 545, 93 грн. Позивач вважає висновки податкового органу такими, що не відповідають дійсності, а винесене на їх підставі податкове повідомлення-рішення таким, що порушує норми чинного законодавства.
Сторони до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відомості про вручення судової повістки сторонам в матеріалах справи наявні, причини неявки не відомі. До канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що позивач просив про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
З матеріалів справи вбачається та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, як фізична особа, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 23 грудня 2005 року №159/32, разом з громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в рівних частках орендує земельну ділянку площею 1,1518 га за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 45-Б.
Згідно з пунктом 4.1. договору оренди від 24 січня 2006 року, сума річної орендної плати за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
За умовами договору оренди землі від 24 січня 2006 року, та акту приймання передачі земельної ділянки, позивач сплачує 25% орендної плати.
На підставі пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України відповідач розраховував для позивача орендну плату за земельну ділянку у 2013, 2014, 2015 роках, та надсилав податкові повідомлення-рішення:
- від 30 червня 2015 року № 5620-15 на 56 772,97 гривень.
Суми податкових зобов'язань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями сплачені позивачем.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 286.5. ст. 286 ПКУ, Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.58.1 ст. 58 ПКУ Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу
Відповідно до ст. 54.5. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Це правило не може бути застосовано тільки у разі, коли стосовно посадових або службових осіб контролюючого органу, які проводили нарахування грошових зобов'язань платнику податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу, оскільки у такому випадку контролюючий орган вищого рівня може за власною ініціативою перевірити достовірність висновків контролюючого органу нижчого рівня шляхом перевірки документів обов'язкової звітності суб'єкта підприємницької діяльності або висновків акта перевірки, складеного контролюючим органом нижчого рівня.
Таким чином, якщо податковий орган самостійно визначає грошове зобов'язання платнику податків, то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування (збільшення) податкових зобов'язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між платником податків і податковим органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.
Однак в матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення контролюючим органом вищого рівня службового розслідування відносно працівників Лівобережної ОДПІ, відповідальних за нарахування плати за землю, та не перевіряв у рамках такого розслідування документів Позивача, що виключає можливість додаткового донарахування.
Так, відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до п.4.7 договору оренди земельної ділянки від 24.01.2006 р., укладеного між Позивачем та Дніпропетровською міською радою, зміна розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, в тому числі внаслідок інфляції - є підставами для перегляду розміру орендної плати.
Згідно зі п.288.1 ст.288 ПКУ Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.
В судовому засіданні було встановлено, що зміни до договору оренди землі, укладеного між Дніпропетровською міської радою та ОСОБА_1 не були внесені, жодних повідомлень від Дніпропетровської міської ради щодо необхідності внесення змін до договору оренди земельної ділянки Позивач не отримував.
Надана відповідачем до суду копія рішення міської ради від 22.02.2011 р. №216/8 про приведення рішень міської ради у відповідність до вимог чинного законодавства не містить розпоряджень щодо змін умов договору оренди земельної ділянки від 24.01.2006 року із Позивачем.
Таким чином, грошові зобовязання визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 04.06.2013 року № НОМЕР_1, від 22.05.2014 року № НОМЕР_2 та від 30.06.2015 року № 5620-15, були сплачені позивачем належним чином, податковий борг у позивача відсутній, а отже винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення від 10.03.2016 року № 14/1302 підлягає скасуванню.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що винесене податкове повідомлення-рішення від 10.03.2016 року № 14/1302 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська про визнання та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.03.2016 року № 14/1302 про нарахування податкового зобовязання зі сплати орендної плати з фізичних осіб у розмірі 234759,32 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2761,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5