Справа № 128/860/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/860/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ганкіна І.А.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

11 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача - Томляк Т.С., представник на підставі довіреності

представник відповідача - ОСОБА_12., законний представник

представники відповідача - Путілін Є.В., Кісь Д.В., Максимчук А.І., представники на підставі довіреностей

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Вінницького національного аграрного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство освіти і науки України до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року Вінницький національний аграрний університет звернувся до суду з позовом до Агрономічної сільської ради Вінницького району, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство освіти і науки України про скасування окремих пунктів рішення сільської ради.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.04.2017 року забезпечено позов шляхом зупинення дії пунктів 1, 3 оскаржуваного рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 грудня 2016 року №195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області», та заборони Агрономічній сільській раді Вінницького району Вінницької області приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам 474,6783 га державних земель університету, які включені в межі населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про відмову в забезпеченні позову. В апеляційній скарзі відповідач вказав про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Третя особа в судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена завчано та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними у виокремлених матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з клопотанням про забезпечення адміністративного позову, мотивуючи його тим, що є правонаступником ДП «Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України», яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 січня 2012 року №61 було передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України та наказом Міністерства від 28 лютого 2012 року №94 перейменовано в Державне підприємство «Агрономічне» і передано як цілісний майновий комплекс Вінницькому національному аграрному університету. Згідно з актом приймання-передачі Державного підприємства «Агрономічне» до Вінницького національного аграрного університету від 13 листопада 2012 року, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України, університету передано земельні ділянки на території Агрономічної та Ведмежо-Вушківської сільських рад Вінницького району загальною площею 1483,00 га. Однак, 29 січня 2016 року Вінницькою районною радою Вінницької області прийнято рішення №1, яким затверджено проект землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області і включено в межі населеного пункту с. Агрономічне 474,6783 га земель, які були передані Вінницькому національному аграрному університету, як правонаступнику Державного підприємства «Агрономічне». В подальшому Агрономічна сільська рада Вінницького району 2 грудня 2016 року прийняла рішення №195, яким вирішила: - що землі включені в межі населеного пункту села Агрономічне є комунальною власністю територіальної громади села Агрономічне. Передача земельних ділянок державної власності у приватну власність або користування не відноситься відповідно до статті 122 Земельного кодексу України до повноважень Агрономічної сільської ради. Отже, на думку позивача, приймаючи рішення від 2 грудня 2016 року № 195 Агрономічна сільська рада порушила статтю 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», статті 117 Земельного кодексу України та пункт 4 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності". Позивач зазначає, що на сьогоднішній день, ним засіяно вказані земельні ділянки сільськогосподарськими культурами, а також, починаючи з 2012 року, студентами університету на вказаних земельних ділянках закладені багаторічні досліди, сума затрат на які складає більше 7 мільйонів гривень, проте Агрономічна сільська рада, в особі голови Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_12., секретаря Агрономічної сільської ради ОСОБА_7, землевпорядника Агрономічної сільської ради ОСОБА_8 проводять розподіл цих земель, чим наносять непоправної шкоди інтересам університету.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що між сторонами по справі дійсно виник спір, незабезпечення даного адміністративного позову призведе до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому клопотання слід задовольнити та забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення рішення суб'єкта владних повноважень та заборони вчиняти певні дії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидним є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу наведеної норми процесуального права, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Так, з матеріалів справи встановлено, що предметом оскарження в даній справі є окремі положення рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 грудня 2016 року №195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області».

Як зазначено в клопотанні про забезпечення позову виконання рішення міської ради призведе до негативних наслідків для позивача, зокрема позивач вказав, що на сьогоднішній день, університетом засіяно спірні земельні ділянки сільськогосподарськими культурами, а також починаючи з 2012 року на вказаних земельних ділянках закладені багаторічні досліди, сума затрат на які складає понад 7 мільйонів гривень. Так, невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість сільській раді передавати спірні земельні ділянки у приватну власність, що може призвести знищення насаджень та посівів закладених університетом, а відтак і завдання значних матеріальних битків та втрати дослідних начаджень.

При вирішенні питання правильності застосування судом першої інстанції інституту забезпечення позову, суд апеляційної інстанції також встановлює передумови можливого порушення прав позивача, що зокрема призвело до появи спору. Так, при застосуванні таких заходів необхідним є визначення балансу між застосуванням (незастосуванням) й наслідками, які можуть з'явитись у зв'язку з таким застосуванням. Також необхідним є врахування позиції позивача та відповідача з зосередженням уваги на те, чи допоможе така процесуальна дія кращому захисту прав та свобод, і чи не буде вона суперечити правам та свободам інших.

Зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, колегія суддів вважає, що існують усі правові підстави для забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення та заборони вчиняти певні дії, що вірно встановив суд першої інстанції.

Так, вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету відповідають предмету адміністративного позову (скасування пунктів 1, 3 рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 грудня 2016 року №195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області») їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті. Зокрема, вказаний спосіб буде мати наслідком збереження існуючого становища до вирішення спору. Відтак, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" суд постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту правомірних очікувань щодо стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно вирішено клопотання, та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 травня 2017 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.