Справа № 818/1747/16
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 р.Справа № 818/1747/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2017р. по справі № 818/1747/16

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Сумах № від 16.12.2016, яким збільшено суму грошового зобов"язання на загальну суму 9808 грн. 13 коп. за платежем військовий збір, з яких: 7846,50 за основним зобов"язанням та 1961,63 грн. за штрафними санкціями (а.с.15);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах № від 16.12.2016, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов"язання на загальну суму 130013 грн. 48 коп. по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, з яких: 104 010 грн. 94 грн. за основним зобов"язанням та 26002,74 грн. за штрафними санкціями.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що вважає зазначені податкові повідомлення-рішення безпідставними, протиправними та такими, що порушують його права, свободи та інтереси.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 25.09.2007 між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було укладено Договір про надання споживчого кредиту надалі - Договір) №0 (а.с.16-19), згідно якого ОСОБА_2 було надано кредитні кошти у сумі 40000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 202000,00 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору.

Отримавши кредит ОСОБА_2 не виконував зобов"язання по сплаті коштів по сплату кредиту, процентів, у зв"язку з чим Банком нараховувалась пеня. В подальшому, за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 30.06.2015р. по справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості за кредитним Договором №0 від 25 вересня 2007р. в розмірі 36303,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2014р. становить 290171,35 грн. (а.с.59-60).

У серпні 2015 року, згідно довідки АТ "УкрСиббанк" №117/57-4-9 від 07.08.2015 Договір №0 від 25.09.2007 припинено у зв'язку з виконанням ОСОБА_2 усіх зобов'язань в повному обсязі належним чином (а.с.9).

Матеріали справи містять квитанцію про сплату ОСОБА_2 коштів на погашення кредиторської заборгованості на суму 164946, 52 (а.с.47).

25.03.2016р. від ПАТ "УкрСиббанк" до ДПІ в м.Сумах надійшла письмова інформація листом від 17.03.2016р. (а.с.55-56) в якому підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичним особам, в тому числі ОСОБА_2, що у 2015 році було повністю відображено Банком у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1-ДФ - а.с.53) за ознакою доходу "126", Доходи нараховані у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164 ПК України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1-ДФ. При цьому, Банк наголосив у своєму повідомленні, що відповідно до пункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164 ПК України боржник самостійно сплачує податок з доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

11.05.2016 ДПІ у м. Сумах звернулось до ОСОБА_2 про необхідність задекларувати додаткове благо (списання кредиту) або надати інформацію для спростування отримання у 2015 році доходу у вигляді анулювання кредитної заборгованості (а.с.58).

Позивачем не було задекларовано додаткового блага у вигляді анулювання кредитної заборгованості, ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області видало Наказ №891 від 07.10.2016 (а.с.54) про проведення документальна позапланова невиїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства з питань правильності обчислення повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за 2015 рік.

31.10.2016 року за результатами проведеної перевірки було складено Акт перевірки №000462/18-19-13-01/НОМЕР_1 та встановлено, що в 2015 році громадянином ОСОБА_2 було отримано дохід у вигляді анулювання кредитної заборгованості від ПАТ «Укрсиббанк» у розмірі 523099,68 грн., що підтверджується податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (а.с.53).

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем не включено до загального річного оподатковуваного доходу та не задекларовано суму доходу у вигляді додаткового блага (прощеного боргу), а також не сплати з нього податку на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Сумах № від 16.12.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_2 з податку на доходи фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.54 Податкового кодексу України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. "д" пп.164.2.17 Податкового кодексу України (в редакції на час анулювання) до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з п.п.168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

За визначенням пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до п.3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 року за №46/18784, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Таким чином аналізуючи наведені нормативно-правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що сума боргу платника податку, анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є доходом такого платника та включається до загального річного оподатковуваного доходу, що є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укрсиббанк» повідомив громадянина ОСОБА_2 про анулювання кредитної заборгованості за Договором кредиту на суму 523099,68 грн.

В даному листі ПАТ "УкрСиббанк" від 22.02.2017р. (а.с.67), йдеться про те, що заборгованість за кредитним Договором №0 від 25.09.2007р. була погашена на умовах часткового анулювання боргу.

Так, в дату здійснення зазначеної операції з боку Банку позивачу було надано відповідне повідомлення, в якому була зазначена сума боргу, що підлягає анулюванню станом на дату анулювання, а саме 30594,01 дол.США. З них, заборгованість за основним боргом - 24255,91 дол.США, заборгованість за процентами - 6338,10 дол.США. При цьому, позивача було проінформовано, що відповідно до Норм Податкового кодексу України анульована заборгованість є доходом ОСОБА_2, отриманим як додаткове благо.

Отже, банк виконав вимоги абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: повідомив ОСОБА_2 про анулювання боргу та включив суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

Матеріали справи містять квитанцію про сплату ОСОБА_2 коштів на погашення кредиторської заборгованості на суму 164946, 52 (а.с.47). Посилаючись на даний платіжний документ представник позивача стверджує, що позивачем було добровільно виконано зобов"язання за кредитним договором, а тому Договір №0 від 25.09.2007 припинено у зв'язку з виконанням ОСОБА_2 усіх зобов'язань в повному обсязі належним чином.

Проте, колегія суддів, дослідивши вказаний платіжний документ зазначає, що у квитанції №24 від 06.08.2015р. (а.с.47) зазначено, що кошти в сумі 164946,52 грн. були перераховані ОСОБА_2 на погашення зобов'язань за кредитним Договором №04 (інший номер) та дана сума (164946,52 грн.) менша, ніж була зазначена у рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.06.2015 по справі № 592/1173/14ц щодо існуючої заборгованості станом на 30.06.2015р. (290171,35 грн.) і будь-яких інших доказів сплати коштів за кредитним договором який досліджується у даній справі матеріали справи не містять.

Отже, твердження позивача про добровільне та у повному обсязі виконання своїх зобов'язань не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, громадянин ОСОБА_2, отримавши дохід в 2015 році у вигляді анулювання кредитної заборгованості, повинен був подати до ДПІ у м. Сумах декларацію про майновий стан і доходи та сплатити податок з доходів фізичних осіб за ставкою визначеною п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) крім випадків, визначених у пунктах 167.2, 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами) та 20 відсотків бази оподаткування щодо доходів, які перевищують десятикратний розмір мінімальної заробітної плати.

Аналізуючи наведені нормативно-правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що в порушення абз. «д» п.п164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України позивачем не сплачено до бюджету 104010,94 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 16.12.2016 про збільшення суми грошового зобов'язання ОСОБА_2 за платежем військовий збір, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.. 163 ПК України.

Пунктом 163.1 ст. 163 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV ПК України) (п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розд. ХХ ПК України (п.п.1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Отже, аналізуючи наведене колегія суддів зазначає, що громадянин ОСОБА_2 отримавши дохід у вигляді додаткового блага повинен був включити до загального річного оподатковуваного доходу та самостійно нарахувати військовий збір з урахуванням норм п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України за ставкою 1,5 відсотка, що становить 7846,50 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані повідомлення-рішення № від 16.12.2016 року та № від 16.12.2016 прийняті відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2017 року по справі № 818/1747/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2017р. по справі № 818/1747/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 15.05.2017 р.