Справа № 815/7467/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7467/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Овідіопольської районної державної адміністрації, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Тимчасово виконуючого обов'язки голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 22.11.2016 року № 256/к-2016 про застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади;

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації;

Стягнути з Овідіопольської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.11.2016 року по день поновлення на посаді.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1, розпорядженням голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 26.04.2016 року № 126/к-2016, був призначений на посаду начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації, з 27.04.2016 року, як такий,що пройшов конкурсний відбір на заміщення даної посади.

Стаж державної служби становить 2 роки 9 місяців, присвоєно 12 ранг державного службовця.

Розпорядженням Тимчасово виконуючого обов'язки голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 22.11.2016 року № 256/к-2016року, до ОСОБА_1 начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади з 22.11.2016 року.

Позивач вважає, що оскаржуване розпорядження т.в.о голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 22.11.2016 року № 256/к-2016 року про застосування дисциплінарного стягнення є протиправним та підлягає скасуванню, а його звільнення є незаконним.

12.05.2017 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до судового засідання не з'явився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату,час і місце судового розгляду. Причини неявки суду не повідомив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації І.П. Литвинюка № 126/к-2016 від 26.04.2016 року, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації, з 27.04.2016 року за його згодою, як такого, що пройшов конкурсний відбір на заміщення даної посади та з посадови окладом згідно зі штатним розписом.

Судом встановлено, що відповідно до листка непрацездатності серії АГШ № 435003 від 18.10.2016 року, позивач з 18.10.2016 року по 21.10.2016 року, з 22.10.2016 року по 26.10.2016 року, з 27.10.2016 року по 28.10.2016 року перебував на лікарняному. Згідно листа непрацездатності серії АГШ № 827602 від 11.11.2016 року, позивач з 29.10.2016 року по 11.112016 року також перебував на лікарняному. Також з 11.11.2016 року по 18.11.2016 року, з 19.11.2016 року по 23.11.2016 року та з 24.11.2016 року по 25.11.2016 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 435215 від 14.11.2016 року.

Як вбачається з протоколу № 1 засідання дисциплінарної комісії Овідіопольської районної державної адміністрації з розгляду дисциплінарних справ в Овідіопольській районній державній адміністрації від 01.11.2016 року о 14 год. 00 хвл., 13.10.2016 року було видано розпорядження т.в.о. голови № 224/к-2016 «Про проведення службового розслідування та відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов'язків за посадою», згідно якого необхідно було провести службове розслідування з метою визначення наявності вини позивача, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, що призвело до невиконання розпоряджень голови Овідіопольської РДА від 10.06.2016 року № 155/к-2016 та від 08.07.2016 року № 168/к-2016.

За результатами засідання, дисциплінарна комісія вирішила скласти висновок про наявність у бездіяльності ОСОБА_1, начальника юридичного відділу апарату Овідіопольської РДА, дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

17.11.2016 року дисциплінарною комісією складено подання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з якого вбачається, що комісія просила т.в.о. ОСОБА_3 розглянути подання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, комісія зазначила, що вважає за можливе врахувати обставину, що обтяжує відповідальність державного службовця, передбачену п.3 ч. 4 ст. 67 Закону України «Про державну службу» - вчинення ОСОБА_1 проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця.

Згідно розпорядження т.в.о. голови районної державної адміністрації ОСОБА_3 № 256/к-2016 від 22.11.2016 року до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади з 22.11.2016 року. Підстава: подання дисциплінарної комісії Овідіопольської районної державної адміністрації з розгляду дисциплінарних справ щодо притягнення ОСОБА_1, начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації до дисциплінарної відповідальності від 17.11.2016 року.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про держану службу» (далі - Закону), державний службовець має право на: 10) оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення, звільнення з посади державної служби, а також висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності.

Приписами ч.1, 2 ст. 9 Закону, державний службовець під час виконання посадових обов'язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов'язки.

Державний службовець зобов'язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 64 Закону, за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно ст. 65 Закону, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 66 Закону, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Приписами ст. 67 Закону передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп'яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього; 4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп; 5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно положень ч.ч. 1, 4, 6 ст. 74 Закону, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку.

Статтею 75 Закону передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону, рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, суд, приходить висновку, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування розпорядження № 256/к-2016 від 22.11.2016 року підлягає задоволенню, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення позивача з посади було застосовано у період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1, в розпорядженні не зазначено з яких підстав до позивача застосований винятковий вид дисциплінарного стягнення - звільнення з посади, яке може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону, тоді як позивачем вчинено проступок передбачений п.5 ч.2 ст. 65 Закону.

Крім того, суд зазначає, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного від 31.01.2017 року, визнано протиправними та скасувати Розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 15.09.2016 року №200/к-2016 «Про призначення ОСОБА_3.» та Розпорядження тимчасово виконуючого обов'язки голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 22.09.2016 року №206/к-2016 «Про тимчасове виконання обов'язків голови Овідіопольської районної державної адміністрації ОСОБА_3.»., тоді як саме ОСОБА_3 приймав оскаржуване позивачем розпорядження про звільнення з посади.

Підлягає задоволенню й вимога щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої ст. 235 Кодексу законів про працю України, при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно із пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно пункту 8 зазначеної постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Враховуючи, що з 18.10.2016 року та на день звільнення, позивач перебував на лікарняному, розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати має відбутися з урахування заробітної плати позивача за серпень, вересень 2016 року.

Відповідно до довідки від 04.05.2017 року № 26, наданої до суду Овідіопольською райдержадміністрацією, заробітна плата позивача за серпень 2016 року склала 3307 57 грн. за вересень 2016 року - 2409,94 грн. Усього - 5717,51 грн.

Робочі дні у серпні 2016 року складали - 22 дні, у вересні 2016 року - 22 дні. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за серпень-вересень 2016 року склала: ((3307 57 грн. + 2409,94 грн.):2) : ((22 дні + 22 дні) :2) = 2 858,76 (середньомісячна заробітна плата) : 22 (середня кількість робочих днів за два місяці) =129,94 грн.

За період звільнення позивача, а саме з 22 листопада 2016 року по день постановлення рішення, 14.05.2017 року, робочі (р .д.) дні склали у періоді:

з 22 листопада 2016 року по 30 листопада 2016 року - 7 р. д.;

з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 22 р. д.;

з 01 січня 2017 року по 31 січня 2017 року - 20 р. д.;

з 01 лютого 2017 року по 28 люте 2017 року -20 р. д.;

з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року - 22 р. д.;

з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2017 року -19 р. д.;

з 01 травня 2017 року по14 травня 2017 року - 8 р. д.;

Усього: 118 робочих днів. Таким чином, сума, яка піддягає стягненню на користь позивача складає: 129, 94 грн. х 118 р. д. = 15 332,92 грн.

Згідно п.п. 2, 3 ч.1 ст. 256 КАС України, постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з відповідача середньомісячного грошового забезпечення позивача у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254, 256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Тимчасово виконуючого обов'язки голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 22.11.2016 року № 256/к-2016 про застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади.

Поновити ОСОБА_1 на посаду начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації з 22.11.2016 року.

Стягнути з Овідіопольської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.11.2016 року по день поновлення на посаді у сумі 15 332 (п'ятнадцять тисяч триста тридцять дві) грн. 92 (дев'яносто дві) копійки.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині зобов'язання Овідіопольської районної державної адміністрації виплатити середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1, у межах суми стягнення за один місяць, у розмірі 2 858 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят вісім) грн.76 (сімдесят шість) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Н.В.Бжассо