Справа № 820/30/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 р.Справа № 820/30/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Калитки О. М. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача Соляник І.В., Маслоша С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2017р. по справі № 820/30/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Харківській області №1030 від 30 листопада 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1, та Наказ №552 о/с від 16 грудня 2016 року по особовому складу про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Новобаварського відділення поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

21 березня 2017 року постановою Харківського окружного адміністративного суду залишено без задоволення адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що не відповідає обставинам справи та дослідженим під час судового розгляду доказам.

Вважає, що відповідачем було неякісно та некваліфіковано проведено службове розслідування по факту вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, не було встановлено та враховано обставини, які відповідно до ст. 14 ЗУ "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" підлягають обов'язковому встановленню та врахуванню при обранні виду дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу ГУНП в Харківській області № 958 від 20.09.2016 року призначено службове розслідування за фактом скоєння адміністративного правопорушення оперуповноваженим Новобаварського відділення Київського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1 (а.с. 55)

Згідно Наказу ГУНП в Харківській області № 1030 від 30.11.2016 року за порушення службової дисципліни, що виразилося у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, невиконання вимог п.п. 2.5, 2.9 «а» ПДР України, ст.. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», застосовано дисциплінарне стягнення до оперуповноваженого Новобаварського відділення Київського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції України (а.с. 46).

В подальшому, Наказом ГУНП в Харківській області № 552 о/с від 16.12.2016 року капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі Наказу ГУНП в Харківській області № 1030 від 30.11.2016 року (а.с. 45).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані наказ, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції та наказ про звільнення позивача зі служби в поліції, винесені з урахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, зокрема, встановлення факту порушення позивачем вимог щодо дотримання особами рядового і начальницького складу вимог законодавства та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Положеннями частини 3 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. 2 вищевказаної статті).

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV (далі -Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до пунктів 6, 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема як звільнення з посади, звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст. 14 вищевказаного Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина 4 статті 14 Дисциплінарного статуту).

У відповідності до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 (далі Інструкція № 230), підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п.п 2.2.5 п. 2.2 розділу II Інструкції №230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою рядового або начальницького складу адміністративного правопорушення.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п. 2.6 Інструкції № 230).

Відповідно до п. 5.1 розділу V Інструкції № 230 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк; може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Пунктом 5.2. Інструкції № 230 передбачено, що початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Згідно з ч.5 ст.14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пп. 6.3.6 п. 6.3 Інструкції № 230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, наказом ГУНП в Харківській області № 958 від 20.09.2016 року призначено службове розслідування за фактом скоєння адміністративного правопорушення оперуповноваженим Новобаварського відділення Київського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1 (а.с. 55)

21.09.2016 року у ОСОБА_1 взято письмові пояснення щодо обставин, на підставі яких було призначено службове розслідування (а.с. 49).

Висновком службового розслідування від 21.11.2016 року, затвердженим начальником ГУНП в Харківській області 21.11.2016 року, закінчено службове розслідування за фактом скоєння адміністративного правопорушення оперуповноваженим Новобаварського відділення Київського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1

За вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, невиконання вимог п.п. 2.5, 2.9 «а» ПДР України, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» капітан поліції ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за служби в поліції України (а.с. 47-48).

Судом встановлено, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2016 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 16.11.2016 року, провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. ст. 124, 130 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення (а.с. 50-54).

Зі змісту вказаних судових рішень судом встановлено, що суди дійшли висновку про те, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за порушення ст. ст. 124, 130 КУпАП.

В подальшому, наказом ГУНП в Харківській області № 1030 від 30.11.2016 року за порушення службової дисципліни, що виразилося у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, невиконання вимог п.п. 2.5, 2.9 «а» ПДР України, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», застосовано дисциплінарне стягнення до оперуповноваженого Новобаварського відділення Київського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції України (а.с. 46).

Згідно наказу ГУНП в Харківській області № 552 о/с від 16.12.2016 року капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі Наказу ГУНП в Харківській області № 1030 від 30.11.2016 року (а.с. 45).

Згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У відповідності до статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що службове розслідування відносно ОСОБА_1 проведено у строк та в межах повноважень, визначених у Законі України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 та ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності і звільнено зі служби в поліції у відповідності до ЗУ "Про Національну поліцію" №580-VIII та Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що вид дисциплінарного стягнення застосований до позивача не відповідає тяжкості дисциплінарного проступку.

Згідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Із послужного списку ОСОБА_1 вбачається, що за час проходження служби в органах внутрішніх справ позивач мав наступні стягнення:

- догани: за порушення службової дисципліни, яка виразилась в порушенні вимог наказу МВС України №1212-03 (знята); за порушення вимог ст. 10 ЗУ "Про міліцію" та наказу №270/156 ДДУ та МВС України від 19.12.2003 (знята); за порушення вимог наказу МВСУ №1444 від 28.11.2000 (знята); за порушення вимог наказу МВС України №400 від 14.04.2004 (знята);

- суворі догани: за порушення службової дисципліни, що виразилась у халатному ставленні до підвищення свого професійного рівня, невиконанні вимоги наказу ХМУ ГУМВС України в Харківській областівід 30.07.2010 №255 в частині відвідування занять зі службової підготовки, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого ЗУ від 22.02.06, в частині неухильного виконання вимог наказів та вказівок начальників (знята); за порушення службової дисципліни, що виразилась у невиконанні вимог наказу МВС України №400 від 14.04.2004 (знята); за особисту недисциплінованість (знята); за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог наказу МВС України від 22.02.2001 №185 "Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення" (знята); за порушення вимог наказу МВС України від 14.04.2004 №400 "Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються" (знята);

- зауваження - за порушення вимог ЗУ "Про ОРД" (знято); за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог п. 6.8 наказу МВС від 22.10.12 №940 Інструкції та ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого ЗУ від 22.02.06 (а.с. 41-44).

З постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2016 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 16.11.2016 року вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, скоїв ДТП, в результаті якої третім особам завдано матеріальних збитків.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що при визначенні позивачу дисциплінарного стягнення відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача, а також шкоду завдану авторитету органів поліції.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, оскаржувані накази є правомірними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2017р. по справі № 820/30/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Калитка О.М. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 16.05.2017 р.