Справа № 556/461/17
Суддя: Котик Л.О.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 556/461/17
Номер рядка звіту 90
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2017 р. Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України в особі ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов»язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Пенсійного Фонду України в особі ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов»язання вчинити певні дії, мотивуючи слідуючим:

27.02.2016 року позивачці виповнилося 52 роки, вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорія 3, і станом на 1 січня 1993 року проживала в зоні гарантованого добровільного відселення понад 3 роки. Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, залежно від категорії осіб, які постраждали.

Звернувшись до ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, листом від 29.03.2016 р. №775/111-38 ОСОБА_1 було відмовлено. В подальшому на її аналогічні звернення протягом 2016 року надано листи-відмови, де зазначено, що ОСОБА_1 не має права на зниження пенсійного віку,оскільки період роботи у зоні гарантованого добровільного відселення за період з 26.04.1986 р. по 30.04.1989 року складає менше трьох років. Дану відмову позивач рахує не законною і просить зобов»язати Володимирецьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити їй пенсію за віком з 27.02.2016 року із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У судовому засіданні ОСОБА_1 і її представник підтримали заявлені вимоги і дали пояснення в межах пред»явленого позову. Позивачка з дня свого народження проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 15.08.1983 року була направлена на роботу в с. Осова, Дубровицького району. Дані населені пункти відносяться до зони гарантованого добровільного відселення. Там вона вийшла заміж, народила двох дітей:дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. З червня 1989 року працює в дитячому садку №7 м. Кузнецовськ, однак проживала в с. Осова. Там були і діти. Даний факт можуть підтвердити і свідки односельчани. З с. Осова виписалася, так як хотіли отримати квартиру в м. Кузнецовську.

Представник відповідача - ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, у судове засідання не з»явилися, надали заперечення на позовну заяву, просять розглянути справу в їх відсутності. Вважають позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними. Оскільки позивачці на даний час 53 роки, то підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст..55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , як потерпілому 3 категорії, немає.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав:

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які постійно проживали або працювали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

За змістом даної норми Закону, право на пенсію із зниженням пенсійного віку мають особи, які або працювали, або постійно проживали на територіях радіологічного забруднення, про що, на думку суду, свідчить сполучник «або» у тексті статті. Крім того, згідно примітки до вказаної статті початкова величина зниження пенсійного віку у 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, що підтверджується посвідченнями серії Б.№190014.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та дає йому право на пільги, в даному випадку призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

27 лютого 2016 року позивачці виповнилося 52 роки, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні паспортом серії СР №714025.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень позивачки, ОСОБА_1 в березні 2016 року у встановленому законом порядку звернулася до Управління Пенсійного фонду з приводу призначення пенсії відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку. Відповідачем відмовлено в призначенні пенсії з тих підстав, що права на зниження пенсійного віку, позивач ОСОБА_1 не набула.

Така відмова відповідача у призначенні пенсії є неправомірною, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, а з 18.07.1983 року по 1.06.1989 року проживала і працювала в с. Осова Дубровицького району, які відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відомості про період роботи і проживання ОСОБА_1 в с. Осова Дубровицького району включено у довідку Осівської сільської ради на підставі записів по господарських книг, які є книгами первинного обліку. Таким чином, довідка надана відповідачу, повністю відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1.

Як вбачається зі ст..17 Цивільного Кодексу України 1963 року, яким було врегульовано цивільні відносини до 01.01.2004 року, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Аналогічно, у відповідності до ст..29 діючого Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Будь-яких доказів, які б засвідчили факт постійного проживання ОСОБА_1 у інших населених пунктах, відповідачем не надано.

Згідно відмітки в паспорті серії СР №714025 ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Основними документами, що підтверджують право позивача на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є паспорт громадянина України та довідка видана Осівською сільською радою Дубровицького району №8231 від 16.09.2016 року, якими встановлено проживання позивача на території радіоактивного забруднення.

З приводу своєї роботи за межами Дубровицького району, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з червня 1989 року вона працювала в дитячому садку №7 м. Кузнецовськ, з с. Осова Дубровицького району виписалася, щоб стати на квартирний облік. Їздила на роботу кожен день, однак жила в с. Осова, там були її маленькі діти. Даний факт ствердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, які пояснили, що позивачка з 1983 року по 1990 рік проживала в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Свідок ОСОБА_9 також ствердила, що разом з ОСОБА_1 працювала в дитячому садочку №7 в м. Кузнецовськ. Позивачка на роботу приїзджала, а жила в с. Осова Дубровицького району, це були 1987-1990 роки.

Таким чином, із досліджених судом письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала на території радіоактивного забруднення як на момент аварії на ЧАЕС, так і в подальшому, в т.ч. станом на 01.01.1993 року прожила в зоні посиленого радіоекологічного контролю понад 3 роки.

Відповідно позивач набула право на отримання пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , тобто по досягненню 51 року.

Заяву про призначення їй пенсії із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 подала до управління ПФУ у ОСОБА_3 районі в березні 2016 року.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивач у встановленому порядку звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії із зниженням пенсійного віку, та надала на підтвердження такого права відповідні документи, а саме чорнобильське посвідчення та довідку місцевої ради, якою підтверджено періоди проживання на територіях радіологічного забруднення.

З урахуванням викладеного, відмова управління ПФУ у призначенні позивачу пенсії не ґрунтується на законі, і є протиправною.

У відповідності до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

У відповідності до вимог ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи те, що для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як особі, яка проживала на території радіоактивного забруднення понад 3 роки станом на 1 січня 1993 року, були наявні всі необхідні для цього документи, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, з метою поновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати відмову відповідача ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку протиправною та зобовязати відповідача призначити позивачу таку пенсію, починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме - 28.02.2016 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.17, 21, 104, 159, 162 КАС України, ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Зобовязати Володимирецьке об»єднане управління Пенсійного фонду України у Рівненській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 28.02.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя: Котик Л.О.