Справа № 804/8881/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 грудня 2016 року Справа №804/8881/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши у місті Дніпро матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання неправомірними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2016р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якій позивач просить суд:

визнати неправомірним та скасувати рішення Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.09.2016р. про невідповідність позивача займаній посаді та звільнення ОСОБА_1, поліцейського Юр'ївського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, зі служби в поліції через службову невідповідність;

визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за №293 о/с "По особовому складу" від 17.10.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1, поліцейського Юр'ївського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, зі служби в поліції;

поновити - сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського Юр'ївського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з 18 листопада 2016 року;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за кожен день вимушеного прогулу.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, зясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути предявлено в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 оскаржуються:

- рішення (висновок) Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.09.2016р., викладене 19.09.2016р. у розділі IV Атестаційного листа "Результати атестування (висновок атестаційної комісії), у відповідності до якого ОСОБА_1 - "4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність";

- наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за №293 о/с "По особовому складу" від 17.10.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1, поліцейського Юр'ївського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, зі служби в поліції.

Згідно із приписами ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015р., Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Викладене свідчить, що даний спір стосується питання правомірності звільнення позивача з публічної служби.

Згідно із приписами ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015р. - атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України

Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1465 від 17.11.2015р. (зареєстровано у Міністерством юстиції України 18.11.2015р. за №1445/27890) затверджено Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських (далі-Порядок №1465).

Відповідно до пункту 15 розділу Порядку №1465 - атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків:

1) займаній посаді відповідає;

2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

У відповідності до п. 24 Порядку №1465 - за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Пунктом 28 Порядку №1465 визначено, що керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, висновки атестаційної комісії, викладені в атестаційному листі, мають зобов'язальний характер та є правовою підставою для обов'язкового видання, протягом 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа, відповідного наказу керівництва Національної поліції України щодо звільнення атестованої особи із займаної посади.

Так, із наданого до суду Атестаційного листа ОСОБА_1 вбачається, що із оскаржуваним рішенням (висновком) Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.09.2016р., викладене 19.09.2016р. у розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії), позивач ознайомився особисто - 30.09.2016р.

При цьому докази оскарження рішення (висновку) Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в адміністративному порядку до суду не надано.

Отже, вищенаведене свідчить, що ОСОБА_1 був обізнаний про невідворотність винесення 17.10.2016р. Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області наказу про власне звільнення зі служби в поліції щонайменш 30.09.2016р.

Так, за даними УДППЗ "Укрпошта" та із відбитку штемпеля працівників поштової служби на конверті, у якому 12.12.2016р. надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 вбачається, що 08.12.2016р. позивачем здійснено відправлення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду даної позовної заяви з додатками.

Адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником. Позовна заява може бути надіслана до адміністративного суду поштою (ч. 1 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із приписами ч. 1 та ч. 9 ст. 103 Кодексу адміністративного судочинства України - перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Так, з вищенаведеного вбачається, що про факт власного звільнення та винесення 17.10.2016р. шляхом винесення відповідного наказу позивач мав змогу дізнатися щонайменш від 30.09.2016р.

Натомість, до адміністративного суду ОСОБА_1 звернувся лише 08.12.2016р. (шляхом направлення матеріалів адміністративного позову засобами поштового зв'язку), тобто, поза межами встановленого Кодексом адміністративного судочинства України місячного строку звернення до суду за оскарженням рішень, що стосуються проходження публічної служби.

При цьому, жодних обставин, які б свідчили про неможливість своєчасного звернення ОСОБА_1 до суду із даним адміністративним позовом, позивачем не наведено, їх документального підтвердження суду не надано.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено спеціальний, скорочений строк звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Слід зауважити, що встановлення обмежених строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Суд вважає доцільним зазначити, що чинне національне законодавство України, в тому числі процесуальне, є загальновідомим, і необізнаність тої чи іншої особи, стосовно якої стосується інформація, що висвітлена у законі, не є перешкодою в реалізації певних прав і обовязків такої особи.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, обставини адміністративного позову свідчать про те, що позивач будучи обізнаним про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваними рішенням та наказом у встановлений строк звернення до суду не звернувся, доказів обставин, які були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З огляду на сукупність викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку звернення до адміністративного суду, у звязку з відсутністю поважних причин його пропуску.

Враховуючи те, що судом не було знайдено підстав для поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 107, 165 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання неправомірними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Копію ухвали разом із матеріалами позову направити особі, яка звернулась до суду із позовною заявою.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_2