Справа № 804/14095/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2017 рокусправа № 804/14095/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1

відповідачів: - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «КБ «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року

у справі № 804/14095/15

за позовом ОСОБА_3

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт»

про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Грицак Ігоря Юліановича, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.43) просив:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича щодо не включення ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ «СТАНДАРТ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича включити ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю позбавлення ОСОБА_3 права на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач зазначає, що договір банківського рахунку, укладений між позивачем та ПАТ КБ «СТАНДАРТ», не може вважатись нікчемним на підставі ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 36, п. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Грицака І. Ю. щодо не включення ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Грицака І. Ю. включити ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позову відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано протиправною бездіяльністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «СТАНДАРТ» Грицак Ігора Юліановича з не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Відповідачем-2 не надано належних та допустимих доказів визнання судом недійсними або наявності ознак нікчемності, визначених Цивільним кодексом України, угод (договорів), укладених банком.

Стосовно позовних вимог до відповідача-1 постанову суду мотивовано передчасністю таких вимог, оскільки позивача не було включено Уповноваженою особою до переліку вкладників, у зв'язку чим у Фонду не було правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню позивача до Загального реєстру вкладників.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач-2 - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «КБ «Стандарт» Грицак Ігор Юліанович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання відповідачі повідомлені судом належним чином.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог обґрунтованою та правомірною, зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив, що Уповноваженою особою не визначена конкретна підстава нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не наведено, що договір банківського вкладу між ПАТ «КБ «Стандарт» та позивачем має ознаки нікчемного правочину, тому за відсутності підстав нікчемності правочину відповідач-2 зобов'язаний був включити позивача до переліку осіб, стосовно яких необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, між позивачем - ОСОБА_3 (Клієнт) та ПАТ «КБ «Стандарт» укладений договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу №РС-016535/17-00080 від 29.01.2015, на виконання якого позивачу відкритий рахунок № НОМЕР_1.

19.02.2015 Правлінням Національного банку України винесено постанову № 116 «Про віднесення ПАТ «КБ «Стандарт» до категорії проблемних».

19.02.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 38 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт», згідно з яким з 20.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Стандарт» запроваджено строком на три місяці з 20.02.2015 до 19.05.2015 включно.

18.05.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №101 про продовження строку дії тимчасової адміністрації до 18.06.2015.

20.05.2015 ОСОБА_3 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Грицака І. Ю. з заявою (лист № №20/05-431) про виплату заборгованості за договором за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом вих. № 05/06-982 від 05.06.2015 Уповноваженою особою надано позивачу відповідь, згідно якої задля виконання вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою прийнято рішення про тимчасове обмеження на час здійснення тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам по певних рахунках, до якого увійшов і рахунок № НОМЕР_1.

Також позивача повідомлено про звернення Уповноваженою особою до правоохоронних органів із відповідною заявою, з метою спростування/підтвердження обставин, що викликають сумнів у добросовісності дій заявника при отриманні коштів від ОСОБА_5, в зв'язку з чим до моменту закінчення розслідування тимчасове обмеження по здійсненню банківських операцій на рахунку ОСОБА_3 буде залишатись.

18.06.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 385 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт».

19.06.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 120 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ Стандарт».

09.09.2015 Уповноваженою особою винесено наказ № 11 «Про визнання правочинів (договорів) нікчемними», яким, з посиланням на ст.ст.37, 38, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зважаючи на звернення уповноваженою особою на тимчасову адміністрацію до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо виявлених фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку та інших осіб стосовно ПАТ «КБ «Стандарт», вирішено:

- визнати нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу;

- зупинити перерахування/виплати за транзакціями і правочинами (договорами) згідно переліку, який додається до цього наказу.

До такого переліку включено і вищевказану операцію з поповнення ОСОБА_5 карткового рахунку № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 за договором з Банком.

З огляду на те, що станом на день подачі позову Уповноважена особи не включила ОСОБА_6 до переліку вкладників ПАТ «КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а ФГВФО не включив ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Спірним у даній справі є питання наявності бездіяльності відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Спірні відносини регулюються, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За правилами ст. 35 Закону № 4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду (відповідач).

Статтею 46 вказаного Закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.37 Закону № 4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Згідно ст.26 Закону № 4452-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Статтею 27 Закону № 4452-VI встановлений порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Суть такого порядку полягає в тому, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ вказаного вище Положення № 14 уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

З приписів наведених норм вбачається, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку складає переліки:

- перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду,

- перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

На підставі наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників Фонд складає загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (п.2 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами № 14).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивача не віднесено до жодного з вказаних вище переліків.

Закон № 4452-VI, покладаючи на Уповноважену особу Фонду обов'язок складення Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, наділяє Уповноважену особу певними повноваженнями.

Так, відповідно до ст.37 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема,: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

В свою чергу, стаття 38 Закону № 4452-VI зобов'язує Уповноважену особу застосувати заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Відповідно до ч. 2 ст.38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

В свою чергу у частині 3 статті 38 Закону № 4452-VI визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст.38 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами: 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 5 ст.38 Закону № 4452-VI у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

В даному випадку обставини справи свідчать про тимчасове блокування виплат коштів позивачу з огляду на вчинення Уповноваженою особою дій по складанню бази даних про вкладників, виплати за вкладами яких підлягають тимчасовому обмеженню через виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемності, за результатами яких (у т. ч. і стосовно позивача) встановлено ознаки злочинів, і, по зверненню в зв'язку з цим до правоохоронних органів, і по складенню Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, до яких за наведених обставин не був включений позивач.

Така нікчемність, на думку відповідача-2, полягає у тому, що мало місце перерахування коштів з відкритого в Банку поточного рахунку ОСОБА_5 на поточний рахунок позивача з призначенням платежу «поповнення карткового рахунку» і в силу п.7 ч.2 ст.38 Закону № 4452-VI та ч.2 ст.215 ЦК України вказаний правочин є нікчемним.

Проте, відповідачем-2 не надано суду доказів наявності обставин, зазначених як підстава для визнання нікчемним правочину у п.7 ч.2 ст.38 Закону № 4452-VI, тобто того, що Банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Крім того, з цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями ст.228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Таким чином, на законодавчому рівні встановлено право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених ст.38 Закону № 4452-VI.

Разом з тим, відповідачем-2 не наведено, судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним укладеного позивачем договору банківського вкладу. Відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений вище правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень ч.3 ст.228 ЦК України питання недійсності правочину в разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави та суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення про визнання недійсним укладеного позивачем договору банківського вкладу, так і судове рішення за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що відповідач-2 не довів в установленому порядку наявності законних підстав для не включення позивача до Переліку вкладників ПАТ «КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, з огляду на відсутність позивача у Переліку вкладників, колегія суддів вважає обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовної вимоги про зобов'язання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «КБ «Стандарт» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі № 804/14095/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко