Справа № 607/1563/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4801/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування рішення ,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти 1 батальйону управління патрульної поліції у м. Тернополі лейтенанта поліції Ястремського А.А. щодо складання відносно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АП № 586379 від 22.01.2017 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, скасувати спірну постанову та постановити провести службову перевірку щодо правомірності дій лейтенанта поліції Ястремського А.А. в частині правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП та водія патрульного автомобіля Тойота Пріус, державний номерний знак 11 3340 в частині порушення правил дорожнього руху та у випадку виявлення порушень притягнути останнього до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.п.15.9 «г» Правил дорожнього руху України (Далі - ПДР).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2017 позовні вимоги було задоволено частково. Скасовано спірну постанову, а провадження по справі закрито.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції (Далі - УПП у м. Тернополі) подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що з відеозапису, долученого представником відповідача до матеріалів справи, видно, що номерний знак автомобіля, яким керував позивач, був закритий стороннім предметом, а саме сіткою чорного кольору, що є порушенням п.2.9 «в» ПДР. Тому просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2017 та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволені його адміністративного позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 586379 від 22.01.2017, винесеної інспектором роти 1 батальйону УПП м. Тернополя лейтенантом поліції Ястремським А.А., позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Із спірної постанови убачається, що 22.01.2017 приблизно о 11 год 50 хв ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Тернополі, в якого державний номерний знак був закритий стороннім предметом у вигляді чорної сітки, чим порушив п.2.9 (в) та п.30.2 ПДР.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, зокрема щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів. Крім того, суд першої інстанції закрив провадження у справі.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71).

Адміністративна відповідальність за ч.6 ст.121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п.2.9 (в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Згідно п.30.2 ПДР України, забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

У відповідності до ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому, в розумінні вимог статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб'єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб'єкт владних повноважень, яким є відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Враховуючи вищевикладене, та, зокрема те, що відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов'язку складати протокол про адміністративне правопорушення, посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, в разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серія АР №586379 від 22.01.2017 не містить посилань на перелічені статтею 251 КУпАП докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого п.2.9 (в) та п.30.2 ПДР України, оскільки такі посилання в даній постанові відсутні.

Крім того, УПП у м. Тернополі в апеляційній скарзі посилається на відеозапис, проте такий в матеріалах справи відсутній та не надано суду апеляційної інстанції.

Як зазначалось вище, відповідно до ч.2 ст.71 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній адміністративній справі відповідачем не було надано апеляційному суду доказів на підтвердження того, що позивачем було закрито номерний знак стороннім предметом, а саме сіткою чорного кольору, тому враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, колегія судів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність спірної постанови.

Стосовно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до вимог ст.247 КУпАП питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення віднесено до компетенції органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративного суду, який вирішує питання правомірності її винесення.

Стосовно решти висновків суду першої інстанції колегія суддів зазначає, що такі в апеляційному порядку сторонами не оскаржували, у зв'язку з чим апеляційний суд не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржено особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Вказані твердження відповідають роз'ясненням, наведеним в п.п.13.1 та 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 р. «Про судове рішення в адміністративній справі».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлене судове рішення з порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 по справі № 607/1563/17 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №586379 від 22.01.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський
Повний текст постанови складено 12.05.2017.