Справа № 806/70/17
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м.Житомир справа № 806/70/17

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

секретар судового засідання Климчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2016 р. №,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області в якому просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення -рішення від 14 грудня 2016 року № на суму 592448,11 грн. в т.ч. : сума грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями - 394 965,41 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 197482,70 грн.

В обґрунтування вказаного позову позивач зазначив, що оскільки валові витрати мають характер реальних витрат платника податку та повинні враховуватися в тому ж податковому звітному періоді, що й доходи, з отриманням яких ці витрати безпосередньо пов'язані, позивачем були правомірно включені до валових витрат вартість гранітних виробів відповідно до акту на списання гранітних виробів від 31.12.2015 р., тому висновки відповідача викладені в акті перевірки від 24.11.2016 р. №2086/1302/НОМЕР_1 щодо неправомірного віднесення позивачем до складу валових витрат вартості гранітних виробів відповідно до акту на писання гранітних виробів від 31.12.2015 р. не відповідають діючому законодавству, у зв'язку з чим відсутні підстави для збільшення оподатковуваного доходу на суму 1974827,08 грн. та визначення суми податку з доходів фізичних осіб, як суми податкового зобов'язання в розмірі 394965,41 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів викладених в письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Бердичівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та з питань дотримання вимог Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного соціального внеску зазагальнообов2язкове державне соціальне страхування" за період з 01.01.2014 р. по 3.12.2015 р. За результатами перевірки складено Акт № 2086/1302/НОМЕР_1 від 24.11.2016 р. (далі- Акт) (а.с.9-44)

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.177.2, п.177.4.4 п.177.4, ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями в періоді з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на 394 965,41 грн. в т.ч. за 2015 р. на 394 965,41 грн.;

- пп.54.2, ст.54, "а" пп.129.1.1 п. 129.4 ст. 129, пп. 168.1.4, п. 168.1, ст. 168, п.176.2 ст. 176 ПКУ, в результаті чого нараховано пеню 2,53 грн. за несвоєчасне перерахування податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників;

-п.44.1 та п.44.3 ст.44, п. 85.2 ст.85, пп. "а" п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ - встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, в результаті чого занищено витрати в періоді з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року на суму 197 482,70 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 197 482,70 грн.

На підставі Акту винесено податкове повідомлення - рішення № від 14 грудня 2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, що підлягає сплаті до бюджету 592 448, 11 грн. в т.ч. сума грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями - 394 965,41 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 197 482,70 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити слідуюче.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок оформляються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), у разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно ст. 58 ПКУ у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст.177 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Згідно з п.177.11 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Відповідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, п.п.14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником);

Зокрема, п.п.14.1.108 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

В матеріалах справи наявні акт на списання гранітних виробів від 31.12.2015 р. в якому зазначений перелік виробів з натурального каменю, який спрямований на забезпечення функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків.

Окрім іншого, позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій надані копії видаткових накладних за 2015 рік, копії податкових накладних за 2015 рік, копії актів виконаних робіт/наданих послуг, копії калькуляції на виробництво, копія книги обліку доходів і витрат за 2014-2016 р.р., копії виписок по рахунках. ( том I а.с.121-229, том II а.с. 1-85)

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд дійшов висновку, що первинні документи, копії яких містяться в матеріалах справи, повністю відповідають вимогам, встановленим до первинних документів, відповідно до п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що основним видом діяльності позивача є оброблення декоративного та будівельного каменю, суд вважає, що позивачем правомірно включено до валових витрат вартість гранітних виробів відповідно до акту на списання гранітних виробів від 31.12.2015 року.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Житомирській області № від 14 грудня 2016 року на суму 592448,11 грн., в тому числі сума грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням - 394965,41 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -197482,70 грн.

Стягнути з Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 5924,48 грн.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа

Повний текст постанови виготовлено: 03 травня 2017 р.