Справа № 826/3139/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3139/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії № 7 Головного управління Національної поліції у місті Києві, Апеляційної атестаційної комісії північного регіону Національної поліції України, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії № 7 Головного управління Національної поліції у місті Києві, Апеляційної атестаційної комісії північного регіону Національної поліції України, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві від 10.12.2015 року відносно ОСОБА_3;

- визнати протиправним та скасувати рішення Апеляційної атестаційної комісії північного регіону Національної поліції України від 12.01.2016 року відносно ОСОБА_3;

- визнати протиправним та скасувати наказ Заступника Голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві №70 о/с від 29.01.2016 в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в Національній поліції України;

- поновити ОСОБА_3 на службі в Національній поліції України на посаді заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві 50 000 гривень завданої моральної шкоди;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у місті Києві виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року позов задоволено частково: визнане протиправним та скасоване рішення Атестаційної комісії № 7 Головного управління Національної поліції у м. Києві, оформлене протоколом б/н від 10.12.2015, про визнання ОСОБА_3 таким, що не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 70 о/с від 29.01.2016 в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_3, заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції зі служби в поліції згідно п.5 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через службову невідповідність; поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві; стягнено з ГУ Національної поліції у м. Києві на користь позивача суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2016 по 14.12.2016 в розмірі 66 778,80 грн. без урахування обов'язкових податків та зборів. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Головне управління Національної поліції в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що висновок Атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення. Більше того, зазначив, що позивачем було пропущено строк звернення до суду в частині позовних вимог про скасування висновку атестаційної комісії.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 з 01.09.1994 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління МВС України в Місті Києві від 06 листопада 2015 року № 1021 о/с позивач звільнений в запас Збройних Сил України з постановкою на військовий облік за пунктом «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) п. 64 згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07.11.2015 №11 о/с щодо особового складу, згідно пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_3 з 07.11.2015 без проведення конкурсу призначено на посаду заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

У період з 19.11.2015 по 10.12.2015 позивачем пройдено тестування та атестування, визначені «Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015.

24 Грудня 2015 року позивача було ознайомлено із висновком атестаційної комісії, відповідно до якого займаній посаді він не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Того ж дня позивач звернувся до апеляційної атестаційної комісії північного регіону Національної поліції України зі скаргою на висновок атестаційної комісії, в якій на підставі п.5 розділу VI «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженої наказом МВС України № 1465 від 17.11.2015, просив переглянути рішення, прийняте атестаційною комісією Головного управління Національної поліції в м. Києві 10.12.2015 та провести повторну атестацію апеляційною атестаційною комісією північного регіону Національної поліції України.

Згідно даних протоколу Апеляційної атестаційної комісії північного регіону Національної поліції України від 12.01.2016 скарга позивача була відхилена.

Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві від 29.01.2016 № 70 о/с щодо особового складу, позивача - підполковника поліції ОСОБА_3, заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції було звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вважаючи своє звільнення незаконним, а оскаржуваний наказ відповідача таким, що винесений з порушенням процедури, встановленої законодавством, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні атестування та винесенні оскаржуваного наказу відповідачем не було дотримано визначену чинним законодавством процедуру, а тому дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, необхідність їх задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції,

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII.

Так, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції визначені у ст.ст. 49, 61 Закону №580-VIII. До таких вимог належать, зокрема, досягнення 18 років, наявність повної загальної середньої освіти, відповідність рівня фізичної підготовки вимогам, що затверджені Міністерством внутрішніх справ України.

Натомість, завданням атестування, згідно з ч. 1 ст. 57 Закону №580-VIII, є оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівні, фізична підготовка на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 ст.57 Закону №580-VIII визначений вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, до яких належать: призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Прийняття рішення про проведення атестування поліцейських з інших підстав, ніж зазначені у ч. 2 ст. 57 Закону №580-VIII, суперечить ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону №580-VIII рішення про проведення атестування, приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Поряд із Законом №580-VIII правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Закону України «Про професійний розвиток працівників» від 12.01.2012 № 4312-VI.

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - це процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» атестації не підлягають, зокрема, працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положеннями частин першої та третьої статті 13 вказаного Закону передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що метою проведення атестації з будь-яких зазначених у статті 57 Закону №580-VІІІ підстав є вирішення питання про залишення у той чи інший спосіб особи на службі, і лише як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку із службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07.11.2015 №11 о/с щодо особового складу, згідно пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_3 з 07.11.2015 без проведення конкурсу призначено на посаду заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Таким чином, позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 580-VІІІ, шляхом видання наказу про призначення на посаду в органах поліції за його згодою.

При цьому, зазначеним наказом було вирішено питання щодо його відповідності вимогам поліцейського, які передбачені Законом України № 580-VІІІ.

Крім того, наведений вище наказ не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Окремо суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що позивач пропрацював на посаді заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві менше одного року, питання про призначення його на вищу посаду, переведення на нижчу посаду або притягнення до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось.

Таким чином, рішення про призначення атестації працівника одразу ж після прийняття його на роботу (службу в поліції) безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

В свою чергу, Вищий адміністративний суд України в пп.1 п.13 в Постанові Пленуму «Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації» від 29.09.2016 №11 зазначив, що Положення статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» є загальними (базовими) щодо регулювання відносин із атестування працівників, не суперечать положенням Закону, а тому поширюються на відносини з атестування поліцейських.

Таким чином, рішення про призначення атестації працівника одразу ж після прийняття його на роботу (службу в поліції) безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

Крім того, Вищий адміністративний суд України зазначив про те, що положення частини другої статті 57 Закону № 580-VІІІ необхідно розуміти таким чином, що закріплений у ній перелік підстав атестування поліцейських є вичерпним. Положення частини четвертої статті 57 Закону про те, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами, у взаємозв'язку з положенням частини другої статті 57 Закону необхідно розуміти таким чином, що у відповідному наказі керівника органу поліції щодо заходів із підготовки та проведення атестування повинно бути зазначено: ім'я поліцейського (перелік імен поліцейських), які підлягають атестуванню; необхідність та підстава атестування щодо кожного поліцейського, який включений до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Водночас, в порушення підпункту 2 пункту 2 розділу ІІ Інструкції № 1465, персональний склад атестаційних комісій не погоджено з Національною поліцією України, що є підставою для визнання такого складу атестаційної комісії неповноважним. Відповідно наведена обставина слугує однією з підстав для скасування наказу про звільнення зі служби в поліції.

З матеріалів справи вбачається, що атестаційний лист позивача не містить негативної інформації стосовно нього, оскільки безпосередній керівник характеризує його виключно позитивно. Згідно висновку прямого керівника ОСОБА_3 займаній посаді відповідає.

Відповідно до зі змісту атестаційного листа, позивач був охарактеризований позитивно, в тому числі в частині його ділових та особистих якостей, при цьому, атестаційною комісією характеристика, наведена в атестаційному листі, не була спростована належними та допустимими доказами.

Результати тестування позивача, в атестаційному листі визначені як 29 балів за підсумками тестування на загальні здібності та навички та 31 бал - тестування на знання законодавчої бази. Тобто, позивач під час проходження тестування подолав встановлений мінімальний рівень.

Протокол засідання атестаційної комісії та висновок не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу висновку комісії про службову невідповідність позивача; не містять висновків щодо обставин, передбачених пунктом 16 розділу ІV Інструкції, та факту відповідності поліцейського вимогам, що пред'являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді; не наводить обґрунтування невідповідності даних, викладених у розділах І та ІІ атестаційного листа позивача, дійсним обставинам. Відсутність переліку питань, які були поставлені позивачу, не дозволяє суду здійснити перевірку висновків атестаційної комісії на предмет об'єктивності наданої йому характеристики. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б спростували наведені у атестаційному листі позивача факти про його достатню кваліфікацію і професійні навички.

З матеріалів даної справи неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач та які обставини в сукупності призвели до прийняття оскаржуваного рішення про службову невідповідність.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність наказу відповідача від 29.01.2016 № 70 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції у запас Збройних Сил України та необхідності поновлення позивача на відповідній посаді.

Стосовно посилань апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві від 10.12.2015 року, колегія суддів звертає увагу на на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 59 України № 580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби дійсно встановлюється місячний строк (частина 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач ознайомився з рішенням (висновком) атестаційної комісії 24 грудня 2015 року, 12 січня 2016 року була розглянута скарга на означений висновок Апеляційною атестаційною комісією, а в період з 15 січня по 30 січня 2016 року позивач перебував на лікарняному. Таким чином, на переконання колегії суддів, позивачем було пропущено строк звернення з даними вимогами з поважних причин.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 16 травня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Парінов А.Б.