Справа № 152/1204/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/1204/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шепель К.А.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

10 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача: Гриньової Юлії Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання рішення недійсним, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

-визнати недійсними, нечинними та такими, що не відповідають ч. 1 ст. 58 Конституції України, ч.3 ст. 2 та ч. 4 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року (в редакції від 22 грудня 1995 року), - розпорядження №145762 від 14.07.2016 року та всі послідуючі розпорядження №145762 начальника Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області О.Г. Мельника в частині "Підвищення, служба в армії, виконання інтернаціонального обов'язку(1 кат)" в розмірі 268,50 грн.;

-зобов'язати начальника Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області О.Г. Мельника внести зміни в розпорядження №145762 від 14.07.2016 року та всі послідуючі розпорядження №145762 в частині визначення та нарахування ОСОБА_3 пільги відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону №488/95-ВР від 22.12.1995 року, як підвищення щомісячного довічного грошового утримання учаснику бойових дій в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком;

-зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплатити заборгованість підвищення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як ветерану війни - учаснику бойових дій відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону №458/95-ВР від 23.11.1995 року, №488/95-ВР від 22.12.1995 року в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком за період, починаючи з березня 2016 року по час розгляду справи.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, рішення суду просила залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 20 квітня 1997 року і має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 23.05.2005 року, ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.06.2005 року та постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 27.11.2007 року зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області (колишнього роботодавця позивача) призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді з 16 листопада 2003 року в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

На виконання вказаного рішення наказом територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області № 058-к від 25 квітня 2008 року позивачу було виплачено заборгованість із щомісячного грошового утримання судді за період з 1 січня 2006 року по 25 серпня 2007 року.

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області №4/1030 від 22.12.2010 року станом на листопад 2010 року позивачу встановлено "пільгу учасника ВВВ та інв.", яка нараховувалась в розмірі 150%.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" № 2766 від 02.12.2010 року позивач був звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. Згідно наказу голови Шаргородського районного суду № 28 о-с від 21.12.2010 року ОСОБА_3 виключений із штату суддів Шаргородського суду Вінницької області з 21.12.2012 року у зв'язку з поданням заяви про відставку. Цим же наказом позивачу було припинено виплату щомісячного грошового утримання.

Згідно протоколу №396 від 27 травня 2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в Шаргородському районі позивачу було визначено щомісячне довічне грошове утримання з підвищенням як учаснику війни (бойових дій) в сумі 183,50 грн.

Відповідно до розпорядження №145762 від 14 липня 2016 року підвищення позивача зазначено як "служба в армії, виконання інтернаціонального обов'язку", та становить 268,50 грн.

Позивач, вважаючи, що розпорядженням Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України №145762 від 14 липня 2016 року відповідачем невірно визначено пільгу та її розмір щодо підвищення щомісячного довічного грошового утримання учаснику бойових дій, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2007 року відсутні законодавчо встановлені норми для нарахування та виплати позивачу грошового утримання, що виплачується замість пенсії в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції, чинній до моменту прийняття Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 2939-IV від 05.10.2005 року, учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 2939-IV від 05.10.2005 року, було внесено зміни в статтю 12 та викладено її в редакції, яка передбачає, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені зміни до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", вступили в законну силу 01.07.2006 року.

Вказане положення Закону № 2939-IV не змінювалось та таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), у встановленому законом порядку не визнавалось.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 12.03.2015 року по справі № 133/856/13-а.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідач при винесенні розпорядження №145762 від 14.07.2016 року діяв правомірно та в межах чинного законодавства, оскільки з 01.01.2007 року відсутні законодавчо встановлені норми для нарахування та виплати позивачу грошового утримання, що виплачується замість пенсії в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 травня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.