Справа № 809/324/17
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р. Справа № 809/324/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кишинського М.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.,

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1,

до відповідача: Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області

про зобов'язання до вчинення дій.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ НП України в Івано-Франківській області) про зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем при звільнені позивача не здійснено нарахування та виплата грошової компенсації за 17 днів невикористаної відпустки в розмірі 3067,31 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції в розмірі 11201,35 грн. Тому просить суд зобовязати відповідача нарахувати та виплатити вищевказані суми та середній заробіток за час затримки розрахунку про звільненні за період з 15.11.2016 по 20.02.2017 в розмірі 17682,14 грн.

Позивач та його представники вимоги викладені в адміністративному позові підтримали в повному обсязі. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підставі наведених в письмовому запереченні. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представників позивача, представника відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З 03.08.2005 по 14.11.2016 позивач перебував на службі в органах МВС, згодом прийнятий на службу в органах Національної поліції України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11).

Наказом ГУ НП України в Івано-Франківській області №451 о/с від 11.11.2016 згідно з підпунктом 7 пунктом 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), капітана поліції ОСОБА_1 (М-143923), слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області, з 14 листопада 2016 року, з виплатою компенсації за 17 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2016 році. Підставою звільнення слугував рапорт позивача (а.с.9).

Проте, вважаючи, що позивачу не здійснити нарахування і виплату компенації за 17 днів невикористаної відпустки, одноразової грошової допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, останній звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Щодо відмови у виплаті позивачу грошової компенсації за 17 днів невикористаної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні то проведення даних виплат врегульовано спеціальним законодавством, а саме Наказом МВС України №260 від 06.04.2016 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» ( надалі - Порядок).

Зокрема пункт 23 Розділу І Положення визначає, порядок виплати допомоги при звільненні так поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

А порядок відшкодування відпусток регламентовано пунктом 8 Розділу III Порядку який визначає, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Суд зазначає, що кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином законодавством чітко закріплено, що як розмір матеріальної допомоги так і відшкодування невикористаних днів відпустки залежить виключно від розміру саме останнього місячного грошового утримання працівника на день звільнення.

В той же час пункт 7 Розділу III Порядку визначає, що Поліцейським, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня арешту.

Для позивача таким днем слід вважати 20.10.2016 року саме в цей день позивача було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно ГУ НП в області на виконання ухвали суду від 24.10.2016 року відсторонило позивача від виконання службових обов'язків та призупинило нарахування та виплату грошового утримання до 20.12.2016, що підтверджується копією ухвали Івано-Франківського міського суду від 24.10.2016 в справ №344/13658/16-к.

Судом встановлено, що оскільки позивач в цей період подав заяву про звільнення і його було звільнено зі служби 11.11.2016 відповідно розмір його останнього місячного грошового утримання на день звільнення становив 0 грн.

Відповідно саме тому жодних виплат вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку проведено не було.

В той же час суд звертає увагу, що жодних порушень чи обмежень прав позивача у даному випадку не допущено адже Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» чітко врегульовані дані правовідносини і гарантовано право на відшкодування всіх втрат по заробітній платі позивача в разі встановлення незаконності притягнення його до кримінальної відповідальності та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А тому заявлений позов на переконання суду є передчасним.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував доводи позивача в цілому.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Отже, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 13.05.2017.