Справа № 243/2495/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кузнецов Р. В.
Суддя-доповідач - Сіваченко Ігор Вікторович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року справа №243/2495/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Міронової Г.М., Чебанова О.О.

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Радчинської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на додаткову постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року у справі № 243/2495/16-а за позовом ОСОБА_2 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління) про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, внаслідок чого, рішення № 24 Управління від 10 березня 2016 року «Про відмову в перерахунку пенсії по заробітку», яким ОСОБА_2 було відмовлено в перерахунку пенсії по заробітній платі, призначеній на підставі ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ) (в редакції від 12.07.2001, чинній на час призначення пенсії), з урахуванням довідки прокуратури Донецької області від 22.02.2016 № 18-57-167 - визнано протиправним та скасовано, зобов'язано Управління здійснити з 01 березня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001, чинній на час призначення пенсії) з урахуванням довідки прокуратури Донецької області від 22.02.2016 № 18-57-167 та виплатити ОСОБА_2 недоотримані нею суми пенсії з урахуванням проведених раніше виплат.

22 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі № 243/2495/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що судом при прийнятті постанови у резолютивній частині не зазначено про те, що перерахунок та виплату їй пенсії необхідно провести без обмеження максимальним розміром.

Додатковою постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року у справі № 243/2495/16-а заяву було задоволено.

Зобов'язано Управління виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, з 01 березня 2016 року недоотримані нею суми пенсії з урахуванням проведених раніше виплат без обмеження її максимальним розміром.

Суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (саме в редакції від 12.07.2001, яка була чинною на момент призначення пенсії ОСОБА_2, та про яку зазначено у постанові суду) не вбачається наявності обмеження максимального розміру пенсії. Обмеження максимального розміру пенсії з'явилося у положенні ст.50-1 Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VІІ). Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, оскільки суд під час розгляду справи дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постанова суду, щодо якої позивач просить винести додатковий процесуальний документ, Управлінням виконано у вересня 2016 року, отже законних підстав для задоволення заяви не має, оскільки строк для винесення додаткової постанови сплинув з моменту її виконання. Крім того, апелянт додаткового зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні.

Так, перерахунок пенсії ОСОБА_2 здійснено на виконання постанови суду, проте дотримуватись чинного законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсійних виплат у Управління не має підстав.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечувала позивач.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів встановила наступне.

Позивачу з 12 січня 1999 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (зі змінами, чинними на час призначення пенсії) у розмірі 90 % від суми заробітної плати, вона перебуває на обліку в Слов'янському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

Прокуратурою Донецької області видано довідку №18-57-167 від 22 лютого 2016 року, за змістом якої ОСОБА_2 працювала у прокуратурі м. Словянська на посаді заступника прокурора, і фактична заробітна плата для перерахування пенсії за посадою слідчого станом на 01 грудня 2015 року складає 14906,24 грн.

10 березня 2016 року позивач звернувся до Управління з письмовою заявою про призначення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку та здійснити відповідні виплати, надавши при цьому довідку прокуратури Донецької області № 18-57-167 від 22.02.2016. До вказаної заяви було додано вказану довідку про заробітну плату.

На зазначену заяву 10 березня 2016 року Управлінням було прийнято рішення про відмову в перерахунку, оскільки на дату звернення, питання призначення перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не вирішено, оскільки порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України не визначений.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, внаслідок чого, рішення № 24 Управління від 10 березня 2016 року «Про відмову в перерахунку пенсії по заробітку», яким ОСОБА_2 було відмовлено в перерахунку пенсії по заробітній платі, призначеній на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001, чинній на час призначення пенсії), з урахуванням довідки прокуратури Донецької області від 22.02.2016 № 18-57-167 - визнано протиправним та скасовано, зобов'язано Управління здійснити з 01 березня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001, чинній на час призначення пенсії) з урахуванням довідки прокуратури Донецької області від 22.02.2016 № 18-57-167 та виплатити ОСОБА_2 недоотримані нею суми пенсії з урахуванням проведених раніше виплат.

22 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі № 243/2495/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що судом при прийнятті постанови у резолютивній частині не зазначено про те, що перерахунок та виплату їй пенсії необхідно провести без обмеження максимальним розміром.

Додатковою постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року у справі № 243/2495/16-а заяву було задоволено.

Зобов'язано Управління виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, з 01 березня 2016 року недоотримані нею суми пенсії з урахуванням проведених раніше виплат без обмеження її максимальним розміром.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту положення ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (саме в редакції від 12.07.2001, яка була чинною на момент призначення пенсії ОСОБА_2, та про яку зазначено у постанові суду) не вбачається наявності обмеження максимального розміру пенсії. Обмеження максимального розміру пенсії з'явилося у положенні ст. 50-1 Закону№ 213-VІІІ. Тобто, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, оскільки суд під час розгляду справи дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія.

Відповідно до ч.1 ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром. Зазначені вимоги судом розглянуті не були.

Згідно частини 1 статті 50-1 Закону № 1789-ХП (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), прокурори і слідчі за стажем роботи не менше 20 років, у тому числі за стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 17 вказаної статті цього Закону передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З урахуванням цієї норми, позивачу у 1999 році призначено пенсію за вислугою років в розмірі 90% середньомісячного заробітку.

Колегія суддів зазначає, що на момент призначення пенсії позивачу законодавством не було передбачено обмеження розміру пенсії максимальним розміром.

Разом з цим, на момент звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії та здійснення перерахунку пенсії за рішенням суду, з 15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII та втратив чинність Закон № 1789-XII, крім окремих положень, які не стосуються цього спору.

Більш того, на момент здійснення перерахунку частина 18 статті 50-1 була викладена в редакції Закону N 213-VIII від 02.03.2015: Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 17 статті 50-1 Закону № 1789, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697, а саме, з 15 липня 2015 року.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону № 1697-VII.

Згідно абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Тимчасовий характер цієї норми продовжено до 31 грудня 2017 року Законом України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Такі норми законодавства не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Посилання на приписи ст. 58 Конституції України не беруться до уваги, оскільки нові норми законодавства не поширюють свою дію на час до того, як вони набрали чинності. Право ж на перерахунок пенсії слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Посилання на приписи ст. 22 Конституції України не заслуговують на увагу з огляду на практику Європейського Суду з прав людини. Так, відповідно до приписів частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

В самій Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України (Стаття 9).

Кодексом адміністративного судочинства України також встановлено пріоритет міжнародного договору над національним законодавством: якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору (частина шоста статті 9).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі Кечко проти України Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство (пункт 23).

У рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

В Рішенні від 3 червня 2014 року у справі за скаргою «Велікоди проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує на право держави регулювати соціальні виплати з метою необхідності дотримання балансу інтересів особи і суспільства. Однак при цьому зазначається про неможливість встановлення такого розміру соціальних виплат, який нівелює саме поняття соціальний захист та порушує людську гідність. ЄСПЛ вказує на те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс («золоту середину») до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

Колегія суддів зазначає, що право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Таким чином, норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на час звернення з заявою та перерахунку пенсії є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, отже, законних підстав для виплати пенсії в більшому, ніж обмежено, розмірі немає. Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо задоволення заяви, внаслідок чого додаткова постанова суду підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в порядку статті 168 КАС України.

В повному обсязі постанова виготовлена 11 травня 2017 року.

Керуючись статтями 184, 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити.

Додаткову постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року у справі № 243/2495/16-а за позовом ОСОБА_2 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати повністю.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, з 1 березня 2016 року недоотримані нею суми пенсії з урахуванням проведених раніше виплат без обмеження її максимальним розміром - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: Г.М.Міронова

О.О.Чебанов