Справа № 819/1/17
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3698/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюби В. В.

суддів: Іщук Л. П., Онишкевича Т. В.

з участю: секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №819/1/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Тернопільській області, в якому просив стягнути з відповідача на його (позивача) користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 березня 2016 року до 30 грудня 2016 року.

Відповідно до статті 51, ч.1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, якою просив стягнути з Відділу Дерземагенства у м. Тернополі Тернопільської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2016 року до 06 лютого 2017 року в розмірі 45 244 гривні 02 коп.

Позовні вимоги мотивував тим, що його 11 червня 2013 року наказом Державного агентства земельних ресурсів України №1276 - кт було призначено на посаду начальника Відділу Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області. 06 жовтня 2015 року йому було вручено попередження про вивільнення із займаної посади, у зв'язку із реорганізацією Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області шляхом приєднання до Відділу Держгеокадастру у Тернопільській області та запропоновано вакантну посаду завідувача сектору землеустрою та ринку земель Відділу Держгеокадастру у Тернопільській області. Наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 11 грудня 2015 року №1444 - к його звільнено з посади начальника Відділу Дерземагенства у м. Тернополі Тернопільської областіу зв'язку зі змінами в організації праці згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Тернопільським окружним адміністративним судом 03 березня 2016 року винесено постанову, якою визнано неправомірними дії Держземагенства України щодо звільнення його з посади начальника відділу Держгеокадастру у Тернопільській області та стягнуто заробіток за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2015 року по 03 березня 2016 року. Також, вищевказана постанова в частині поновлення його на роботі звернена до негайного виконання. При цьому, з невідомих причин постанова суду від 03 березня 2016 року про поновлення його на посаді станом на сьогодні не виконана.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року, занесеною до Журналу судового засідання, відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку процесуального правонаступництва замінено відповідача Головне управління Держземагенства у Тернопільській області його правонаступником - Головним управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року адміністративний позов було задоволено: стягнуто з Головного управління Держземагенства у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі №819/38/16 за період з 04 березня 2016 року по 06 лютого 2017 року в розмірі 45 244 гривні 02 коп. з вирахуванням обов'язкових платежів та зборів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що при відкритті провадження по справі, в ході її розгляду, судом не було враховано той факт, що належним відповідачем (співвідповідачем) у даній справі є саме Держземагенство України. Тобто, суду необхідно було залучити до участі орган, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення прав чи інтересів позивача щодо виконання належним чином рішення суду щодо поновлення позивача на посаді начальника Відділу Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області. Однак, задовольняючи позовні вимоги, судом прийнято рішення про стягнення коштів за час вимушеного прогулу з головного управління Держземагенства у м. Тернопольській області, що не узгоджується з положеннями постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

При цьому, 30 серпня 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення Головного управління Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області. Також, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року №294 - р врегульовано питання діяльності Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, а саме погоджено пропозицію Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» функцій і повноважень Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули та не направили представників, хоча належним чином та у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. При цьому, від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та судом не визнавалася обов'язковою участь сторін і представників в апеляційному розгляді справи.

У зв'язку з цим відповідно до ст. 41, ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги, за відсутності сторін та представників, а також не проводилося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про задоволення позовних вимог та умотивовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час розгляду даної адміністративної справи рішення суду про поновлення на роботі позивача не виконано, то з дня постановлення Тернопільським окружним адміністративним судом постанови у справі №819/38/16 до дня постановлення судового рішення у даній адміністративній справі, позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі №819/38/16 за період з 04 березня 2016 року до 06 лютого 2017 року в розмірі 45 244 гривні 02 коп., з вирахуванням обов'язкових платежів та зборів.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі №819/38/16 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Відділу Держгеокадастру у Тернопільській області Тернопільської області, Відділу Держземагенства у Тернопільській області про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та вжиття заходів щодо подальшого працевлаштування задоволено частково: визнано протиправними та скасовано накази відповідача щодо звільнення позивача з посади начальника Відділу Держземагенства в м. Тернополі та стягнуто за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2015 року по 03 березня 2016 року 11 116 гривень 14 коп.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року змінено постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року в частині підстави звільнення позивача із займаної посади, зазначивши підставою звільнення позивача п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. В решті постанову суду залишено без змін.

Листом від 20 травня 2016 року №ДЗА - 31 - 28 - 0.17 - 90/26 - 16 відповідач повідомив позивача про те, що для виконання рішення суду, яке набрало законної сили, в примусовому порядку, позивач має право звернутися до відповідного органу державної виконавчої служби.

26 травня 2016 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження, якою просив вчинити відповідні дії щодо виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року щодо поновлення позивача на посаді начальника Відділу Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 15 червня 2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №51428511, якою зобов'язано відповідача поновити позивача на посаді начальника Відділу Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області. Також, допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 2 437 гривень 75 коп. відповідно до ст. 256 Кодексу законів про працю України.

Листом від 17 червня 2016 року №ДЗА - 31 - 28 - 0.17 - 99/23 - 16 відповідач повідомив позивача про те, що 03 червня 2016 року до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис №05009059 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - Відділу Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області. Таким чином, поновити позивача на посаду начальника Відділу Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області неможливо з об'єктивних підстав. З метою виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі №819/38/16, яку замінено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року в частині підстави звільнення, 14 червня 2016 року Держземагенство України звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року в задоволенні заяви Державного агентства земельних ресурсів України про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відділу Держгеокадастру у м. Тернополі Тернопільської області, відділу Держземагентства у м. Тернополі Тернопільської області, Головного управління Держземагентства у Тернопільській області про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на посаді та вжиття заходів щодо подальшого працевлаштування - відмовлено.

Згідно довідки Тернопільської районної державної адміністрації Управління соціального захисту населення від 03 квітня 2017 року №642 ОСОБА_1 не перебуває на обліку в управлінні як одержувач будь - яких видів соціальних допомог і компенсацій.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

Відповідно до 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В силу п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 цього ж Кодексу, негайно виконуються постанови про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 257 цього ж Кодексу, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить негайному виконанню, є підставою для його виконання.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, особа - позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Тобто, постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року в частині поновлення на посаді та присудження виплати за час вимушеного прогулу в розмірі платежу за один місяцьпідлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також, ст. ст. 235, 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, відповідно до п. п. 32, 34 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки рішення суду про поновлення на роботі позивача не виконано, то з дня постановлення Тернопільським окружним адміністративним судом постанови у справі №819/38/16 до дня постановлення судового рішення у даній адміністративній справі позивач має право відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Тобто, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі №819/38/16 за період з 04 березня 2016 року по 06 лютого 2017 року в розмірі 45 244 гривні 02 коп. в межах пред'явленого позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області в користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2016 року по 06 лютого 2017 року в розмірі 45 244 гривні 02 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судами фактичні обставини справи та докази, представлені сторонами на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до законних і обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог позивача. Проте, при постановленні рішення суд першої інстанції не врахував положень процесуальних норм щодо процесуального правонаступництва.

Разом з цим, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року, занесеною до Журналу судового засідання, відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку процесуального правонаступництва замінено відповідача Головне управління Держземагенства у Тернопільській області його правонаступником - Головним управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Проте при постановленні рішення судом першої інстанції не враховано застосованого процесуального правонаступництва.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи рішення щодо стягнення з Головного управління Держземагенства у Тернопільській області на користь позивача середнього заробітку за затримку виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду 03 березня 2016 року у справі №819/38/16 за період з 04 березня 2016 року по 06 лютого 2017 року у розмірі 45 244 гривні 02 коп. неправильно застосував норми процесуального права, а отже, постанову в цій частині слід змінити, стягнувши середній заробіток за час затрмки виконання рішення з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. В іншій частині постанова підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст. ст. 195, 196, 98, 201, 205, 207, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області - задоволити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №819/1/17 - змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини постанови в такій редакції:«Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі №819/38/16 за період з 04 березня 2016 року по 06 лютого 2017 року в розмірі 45 244 гривні 02 коп..»

В решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №819/1/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Клюба
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст постанови складено 15 травня 2017 року.