Справа № 757/52273/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Грибан І.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання рішення протиправним, скасування та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути та прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та виплатити призначену одноразову грошову допомогу у розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, через Головне управління Національної поліції у Київській області.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність рішення місцевого суду критеріям законності та обґрунтованості, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що позивач з 01.10.1992 проходив службу в органах внутрішніх справ. З 07.11.2015 відповідно до наказу № 21о/с, був прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Київської області. Наказом від 26.01.2016 № 21 о/с позивача звільнено у запас (з постановкою на військовий облік) за статтею 77, п. 1 пп.2 (через хворобу).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0198377 від 24.04.2016 позивачеві встановлено другу групу інвалідності з 25.04.2016 по захворюванню, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішній справ. Зазначені обставини підтверджуються також і свідоцтвом про хворобу №86/ЗВ від 26.01.2016.

Після встановлення інвалідності позивач звернувся із заявою до Головного управління національної поліції в Київській області про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи, пов'язаної з проходження служби, проте листом ГУ НП в Київській області від 20.05.2016 № 29/К-286 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для призначення зазначеної допомоги з огляду на те, що законодавством не передбачено виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якого стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850 і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України, натомість із заявою про виплату допомоги позивач звернувся до неналежної особи - ГУ НП в Київській області.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України "Про національну поліцію".

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 Розділу IV Порядку № 4).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.10.1992 проходив службу в органах внутрішніх справ, звідки його було звільнено 06.11.2015 згідно з наказом № 590 о/с. Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 19).

Отже, з 06.11.2015 позивач припинив трудові правовідносини з органами внутрішніх справ. При цьому слід зауважити, що органи національної поліції, де позивач проходив службу з 07.11.2015 не є правонаступниками ОВС.

Починаючи з 25.04.2016 позивачеві встановлено другу групу інвалідності по захворюванню, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішній справ.

За таких обставин, з урахуванням пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" в силу якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" та з огляду на те, що захворювання позивача, яке стало причиною встановлення йому 2 групи інвалідності, пов'язане із проходженням служби саме в органах внутрішній справ, то колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позивач, як колишній міліціонер, який звільнився з ОВС 06.11.2015 набув право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

За правилами пункту 7 Порядку № 850 з метою отримання одноразової грошової допомоги працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, повинен подати наведений у цьому пункті перелік документів за місцем служби.

Тобто мова йде саме про місце служби, у якому її проходила особа, будучи працівником міліції.

З огляду на те, що органи національної поліції не є правонаступниками органів внутрішніх справ, то, станом на час виникнення спірних правовідносин, у позивача були відсутні правові підстави для звернення до ГУ НП в Київській області із заявою про отримання одноразової грошової допомоги на умовах, визначених Порядком № 850, оскільки дія цього Порядку не поширюється на Національну поліцію України, яка при вирішенні питання про призначення одноразової грошової допомоги керується Порядком № 4, за яким звертаються колишні працівники поліції.

Однак, як встановив суд першої інстанції, з вимогою про виплату одноразової грошової допомоги позивач звернувся до ГУ Національної поліції в Київській області, водночас, із заявою до голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивач не звертався.

При цьому місцевий суд правильно звернув увагу на те, що до внесення змін в Порядок № 4 (п.5 розділу 1 доповнено підпунктом 4) він не передбачав можливості призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Такі зміни були внесені до Порядку № 4 згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 N 916, який набрав чинності 07.10.2016, тобто після звернення позивача до Головного управління Національної поліції в Київській області та відповіді на заяву, викладеної у листі від 20.05.2016 № 29/К-286.

За таких обставин та правового регулювання, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Поряд із цим, суд правильно звернув увагу, що на даний час, позивач має право звернутися за отриманням одноразової грошової допомоги і як колишній працівник міліції відповідно до положень Порядку № 850 за місцем служби в органах внутрішніх справ, звідки його було звільнено 06.11.2015. Так само ОСОБА_2 має право звернутися за вказаною допомогою на умовах, визначених Порядком № 4 (після набрання чинності наказом від 12.09.2016 N 916), як колишній працівник поліції за останнім місцем служби в органах національної поліції.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання рішення протиправним, скасування та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяІ.О. Грибан

Повний текст ухвали виготовлено 15 травня 2017 року.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Грибан І.О.