Справа № 821/1037/16
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 травня 2017 р. Справа № 821/1037/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Татарин Б.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Скадовської районної державної адміністрації - ОСОБА_4, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про скасування рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Скадовської районної державної адміністрації - ОСОБА_4, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи №28804316 від 18 березня 2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовані рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 березня 2016 року №28803909 та про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи №28804316 від 18 березня 2016 року. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про придбання майна від 13 березня 2008 року, посвідченого нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5, ОСОБА_3, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 належить право власності на майно, яке складається з: 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку розташованого за адресою вул. Леніна,11, смт. Лазурне, Скадовського району Херсонської області. Житловий будинок позначений в технічних документах під літерою «А», має загальну площу 84,3 кв.м., біля нього на земельній ділянці розташовано гараж літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», туалет-душ літера «Д». Майно передано ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу на суму 40 443 грн.

Дане майно зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом №18280955 від 28 березня 2008 року, реєстраційний номер майна 2983463; тип обєкта: будинок житловий; власник ОСОБА_3, частка 1/2.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №11 по вул. Леніна в смт. Лазурне від 22 вересня 2015 року його власниками є ОСОБА_2 1/2 частина та ОСОБА_3 1/2 частина.

16 серпня 2013 року Скадовським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист про розділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташований за адресою вул. Леніна, 11, смт. Лазурне, Скадовського району Херсонської області між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Боржник не виконала судового рішення в добровільному порядку, що стало підставою для порушення виконавчого провадження ВП№ 36350456, в якому зафіксовано неодноразові випадки перешкоджання боржником виконанню судового рішення.

30 жовтня 2014 року Скадовським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист № 663/605/14-ц про вселення ОСОБА_3 у виділеній їй житлового приміщення будинку №11 по вул. Леніна,11 в смт. Лазурне, Скадовського району Херсонської області.

Боржник ОСОБА_6 добровільно не виконала судове рішення, що стало підставою для порушення виконавчого провадження ВП№47307111, в якому зафіксовано випадки перешкоджання ОСОБА_2 виконанню відповідного виконавчого листа.

В подальшому ОСОБА_2 подав до Лазурненської селищної ради заяву «Про обстеження земельної ділянки для встановлення факту відсутності частини будівлі».

На підставі даної заяви комісія в складі: заступника селищного голови смт. Лазурне, спеціаліста з земельних питань ІІ категорії, спеціаліста з юридичних питань І категорії, депутата Лазурненської селищної ради здійснила 08 лютого 2016 року перевірку та обстеження земельної ділянки по вул. Леніна, 11.

Під час обстеження комісія встановила, що будівля вказана в технічному паспорті бюро технічної інвентаризації під літерою «А» зруйнована, комісія рекомендувала громадянину ОСОБА_2 після отримання акту обстеження земельної ділянки звернутись до Лазурненської селищної ради для отримання довідки про факт встановлення відсутності частини будівель вказаних у технічному паспорті з бюро технічної інвентаризації.

08 лютого 2016 року тимчасово виконуючим обовязки селищного голови смт. Лазурне ОСОБА_2 видано довідку №2-17-19 в тому, що дійсно на земельній ділянці по вул. Леніна, 11 в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області будівля позначена в технічному паспорті бюро технічної інвентаризації №799 під літерою «А» на час обстеження комісії Лазурненської селищної ради, згідно акту на обстеження земельної ділянки від 08 лютого 2016 року зруйнована.

При цьому, на запит адвоката ОСОБА_3 №08-06-16 від 22 червня 2016 року тимчасово виконуючим обовязки селищного голови Лазурненської селищної ради надано відповідь №02-25-465 від 01 липня 2016 року, згідно якої в акті комісії від 08 лютого 2016 року помилково здійснено посилання на технічний паспорт БТІ замість плану-схеми земельної ділянки по вул. Леніна, що була складена під час огляду земельної ділянки по заяві громадянина ОСОБА_2 від 08 лютого 2016 року. Також в довідці вих. №2-17-19 від 08 лютого 2016 року була допущена технічна помилка: під літерою «А» вказана будівля, що демонтована ОСОБА_2 була помилково вказана як будівля в технічному паспорті БТІ (де значиться як житловий будинок). По факту житловий будинок, під час огляду, був в наявності, а будівля, що демонтована зазначена під літерою «А» в плані-схемі, що була складена під час обстеження комісією. Додатково селищна рада повідомила, що третя особа 08 червня 2015 року за вхідним №С.101-2-17 вже звертався в селищну раду із заявою про неможливість проживання в північній частині будинку, який за його твердженням знаходився в аварійному стані, але виконавчим комітетом йому надано негативна відповідь.

Таким чином, житловий будинок є в наявності, про що зазнає селищна рада, а наданий третьою особою для проведення перевірки технічний паспорт не відповідає фактичним обставинам, оскільки він датований 20 серпня 2003 року з відміткою про повну належність ОСОБА_2 житлового будинку, в той час як 22 вересня 2015 року цей житловий будинок мав вже двох власників.

Використовуючи акт перевірки та обстеження земельної ділянки по вул. Леніна,11, смт. Лазурне від 08 лютого 2016 року та довідку селищної ради від 08 лютого 2016 року ОСОБА_2 17 березня 2016 року подав до Реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо припинення прав та їх обтяжень у звязку зі знищенням обєкта нерухомого майна).

До зазначеної заяви ОСОБА_2 додав копії: паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, акта Лазурненської селищної ради про проведення обстеження земельної ділянки по вул. Леніна,11, смт. Лазурне від 08 лютого 2016 року, план-схему земельної ділянки до акту обстеження від 08 лютого 2016 року, довідку Лазурненської селищної ради №2-17-19 від 08 лютого 2016 року, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 16 березня 2016 року.

Не зважаючи на ту обставину, що в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 16 березня 2016 року зазначено два власника, заяву від 17 березня 2016 року підписано одноособово лише ОСОБА_2, доказів наявності у нього довіреності вчиняти будь-які реєстраційні дії від імені ОСОБА_3 сторони суду не надали, відсутні такі докази і в матеріалах реєстраційної справи.

18 березня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 прийняв рішення №28803909 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким керуючись ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.18 Положення №1127 від 25 грудня 2015 року, вирішив провести державну реєстрацію припинення прав та їх обтяжень у звязку зі знищенням обєкта нерухомого майна на житловий будинок з реєстраційним номером (не зазначено номер), що розташований Херсонська область Скадовський район, смт. Лазурне, вул. Леніна, 11, кадастровий номер земельної ділянки (не зазначено номер), за субєктом ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор не отримував від третьої особи документ, який посвідчує факт знищення житлового будинку, а також не отримував від третьої особи документ, що посвідчує право власності на житловий будинок, який має двох власників. Наведене дає підстави для висновку, що дії державного реєстратора вчинено не в порядок, не в спосіб та всупереч спеціального законодавства. При цьому, суд першої інстанції не вбачав порушення законодавства в діях Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, оскільки воно не здійснювало жодних реєстраційних дій в спірних правовідносинах, а тому вимоги до нього щодо скасування рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи №28804316 від 18 березня 2016 року не були задоволені.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Положення статті 17 КАС України, встановлена юридична визначеність адміністративних судів щодо на публічно-правових спорів.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин, що виникають між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства та юридичними чи фізичними особами.

Для визнання спору як публічно-правового необхідно встановити наявність сукупності двох ознак, а саме: 1) участь у справі сторони, яка є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи; 2) правовідносини, що виникли між сторонами у справі мають носити публічно-правовий характер.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Спір у справі, що розглядається, за своєю суттю, стосується скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на домоволодіння, що перебуває у спорі між фізичними особами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча у спірних правовідносинах виник спір про дії суб'єкта владних повноважень, який відповідно до чинного законодавства наділений повноваженнями реєструвати права на нерухоме майно, разом з тим, цими рішеннями вирішено питання щодо права власності на нерухоме майно, тобто спір стосується цивільного права особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року (справа №21-5430а15).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи дані спірні правовідносини, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, разом з тим, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано ст. 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 15 Цивільно - процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В даному випадку спірні правовідносини, що виникли між позивачкою та апелянтом пов'язанні саме з належною реалізацією цими особами своїх порушених та оспорюваних прав власності відносно домоволодіння, що виникають та продовжують діяти, із цивільних правовідносин. Тобто, заявлені у справі вимоги випливають із відносин, що мають приватно-правовий характер, а сама по собі реєстрація (фіксація) цих прав відповідачем є лише наслідком реалізації цими особами своїх прав на спірне майно.

Колегія суддів зазначає, що даний спір між сторонами не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Отже, оскільки позов ОСОБА_3 виник з спірних правовідносин, які мають цивільно-приватноправовий характер і не пов'язаний безпосередньо із здійсненням владних управлінських повноважень Державним реєстратором прав на нерухоме майно, колегія суддів зазначає, що він не відноситься до компетенції судів адміністративної юрисдикції і не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України провадження по справі підлягає закриттю, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції під час розгляду справи по суті на зазначене уваги не звернув та допустив порушення норм процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

При цьому колегія суддів зазначає, позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами за захистом своїх прав в порядку цивільного провадження.

На підставі викладеного, з урахуванням ч.1 ст. 203 КАС України та вимог п.1 ч.1 ст. 157 КАС України колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.4 ч.1 ст. 198, ст. 203, п.4 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року скасувати.

Провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Скадовської районної державної адміністрації - ОСОБА_4, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про скасування рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи закрити.

Роз'яснити позивачу, що вирішення її вимог може бути здійснене в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 травня 2017 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1