Справа № 2а-5-367/09/1423
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2011 р.Справа № 2а-5-367/09/1423

Категорія:Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.

19 липня 2011 року Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного

суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Потапчука В.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про поновлення строку звернення до суду та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» ,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про поновлення строку звернення до суду та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» за період з 2006 року по 2007 рік в сумі 2733.30грн.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2009 року позов задоволено частково позов про захист соціальних прав, передбачених законом України «Про соціальний захист дітей війни». Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду у Центральному районі міста Миколаєва здійснити перерахунок пенсії позивачу, за періоди: з липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з травня 2008 року обчисливши її у ці періоди з урахуванням підвищення в розмірі 30% визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальної пенсії за віком, та виплатити визначену різницю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що щомісячна соціальна грошова допомога нараховувалася відповідно до чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи вірність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 201 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції змінює, якщо судом правильно вирішено справу по суті, але з помилковим застосуванням норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус «дитина війни», що встановлено судом першої інстанції та підтверджується посвідченням. Позивачу вищезазначене підвищення у 2007 та 2008 роках не виплачувалось.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(далі Закону) від 18 листопада 2004 року, дітям війни, (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до матеріалів справи позивач дізнався про належні йому виплати як «дитині війни»та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним судом України 09 липня 2007 року. Разом з тим позивач звернувся до суду з проханням відновити пропущений строк звернення до тільки 25 вересня 2008 року.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги за 2007 рік не врахувавши при цьому річний строк звернення до суду в адміністративних справах.

Правовідносини, які виникли між сторонами та звернення до судового захисту відбулися в період їх регулювання КАС України № 2747 VI- від 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно закону України від 18.02.2010), тому суд вважає за можливе застосувати до спірних відносин саме положення попередньої редакції КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України № 2747 VI, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України № 2747 VI, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач особисто наголосив на факті пропуску строку звернення до суду заявляючи вимогу про його поновлення, в той же час позивач не обґрунтував поважність причини пропуску цього строку, що в свою чергу робить зазначену вимогу про поновлення строку безпідставною.

Враховуючи вищевикладене, річний строк звернення встановлений КАС України № 2747 VI та фактичну дату звернення позивача до суду до розгляду підлягають позовні вимоги лише за період з 25 вересня 2007 року, а в задоволенні вимог позивача щодо відповідних виплат до вказаної дати слід відмовити.

Стосовно позовних вимог щодо виплати соціальної допомоги за 2007 рік слід наголосити на наступному.

Дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. N 489-У, з урахуванням статті 111. Зазначеною статтею 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, з 09 липня 2007 року дати ухвалення рішення Конституційним судом України N 6-рп/2007 вищевказані норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»втратили чинність, отже з цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Оскільки дата 25.09.2007 року, яка визначена строком звернення до суду, припадає на період часу після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення від 09.07.2007 року, яким визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо обмеження розміру соціальної допомоги колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення заявлених позивачем вимог щодо отримання допомоги за 2007 рік саме з 25.09.2007 року по 31.12.2007 року.

З огляду на викладене колегією суддів встановлено неправомірність дій відповідача щодо не перерахунку та невиплати зазначених коштів позивачу у відповідний період. В той же час слід звернути увагу на те, що позивачем не заявлялась вимога про визнання дій Управління Пенсійного фонду неправомірними. Таким чином, враховуючи викладене колегія суддів, з метою повного та всебічного захисту прав та законних інтересів позивача, дійшла висновку про можливість виходу за межі позовних вимог та визнання дій відповідача неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Також слід звернути увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог зобовязавши відповідача нарахувати та виплатити відповідну соціальну допомогу за 2008 рік, оскільки позивачем така вимога не заявлялась, уточнення та доповнення до позову в матеріалах справи не містяться та в усній формі під час розгляду не надавались.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміненню шляхом викладення резолютивної частини в іншій редакції з частковим задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; п.1 ч.1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2009 року задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2009 року змінити.

Викласти резолютивну частину змінюваної постанови в наступній редакції :

«Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про поновлення строку звернення до суду, визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо не перерахунку та не виплаті пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за 2008 рік за період часу з 25 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В решті позовних вимог відмовити».

Постанова апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: / ОСОБА_3/

Суддя: /ОСОБА_4/

Суддя: /ОСОБА_1/