Справа № 22-а-6013/08
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2011 р.Справа № 22-а-6013/08

Категорія: 5.4Головуючий в 1 інстанції: Смородінова О.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

за участю сторін:
ВАТ «Фарлеп-Інвест»ОСОБА_5 (довіреність)
ПАТ «Фарлеп-Інвест»ОСОБА_6 (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївського дочірнього підприємства «Фарлеп»на Постанову господарського суду Миколаївської області від 10 липня 2008 року по справі за позовом Миколаївського дочірнього підприємства «Фарлеп»до Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївської області про визнання незаконним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області від 18.02.2008 р. № 3, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївської області про визнання незаконним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області від 18.02.2008 р. № 3.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 10 липня 2008 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні від 04.10.2011 року позивач надав до суду статут ПАТ «Фарлеп-Інвест»за яким останній є правонаступником Миколаївського дочірнього підприємства «Фарлеп».

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 12.02.2008 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Миколаївській області було проведено планову перевірку Миколаївського дочірнього підприємства "Фарлеп" на предмет дотримання державної дисципліни цін з питання порядку застосування тарифів на загальнодоступні телекомунаційні послуги та тарифів на надання в користування каналів зв'язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне становище на ринку цих послуг, за результатами якої було складено акт № 074 від 12.02.2008 р.

Актом перевірки були встановлені порушення поз.1 ст.1 рішення НКРЗ України від 05.05.2006 р. № 258 та вимоги ст.ст. 40, 63 Закону України «Про телекомунікації»від 18.11.2003 p. № 1280-ІV, абз. 4 п. 94 Правил надання та отримання телекомунаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 09.08.2005 р. № 720.

На підставі даного ОСОБА_4 перевірки, Держінспекцією було прийнято Рішення № 3 від 18.02.2008р. про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення державної дисципліни цін в розмірі 20 985,00 грн.

Дане рішення було вручено позивачу супровідним листом, про що свідчить підпис позивача, вхідний номер та дата отримання.

Відповідно до абзацу 2 п. 102 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 720 (зі змінами та доповненнями) - у разі коли будинок не обладнано кабельним вводом або довжина абонентського вводу перевищує 40 метрів, абонент, крім плати за встановлення телефону, оплачує вартість робіт з обладнання будинку кабельним вводом, будівництва абонентського вводу (за винятком вартості частини абонентського вводу, що не перевищує 40 метрів, починаючи від точки підключення кінцевого обладнання до кінцевого лінійно-кабельного пристрою у будинку), та вартість матеріалів згідно з проектно-кошторисною документацією на виконання цих робіт (додаткові будівельні роботи). У таких випадках за заявами підприємств, установ, організацій та фізичних осіб (замовників) оператор видає технічні умови на будівництво споруд зв'язку.

Судом першої інстанції також було встановлено, що при проведенні перевірки на запит щодо надання підтверджуючих документів про видачу технічних умов абоненту на будівництво споруд зв'язку, та актів виконання таких робіт, із зазначеною вартістю матеріалів згідно з проектно-кошторисною документацією, позивачем держінспекціі цін не було надано жодного такого документа з посиланням на їх відсутність. Такі дії позивача вказують на те, що розмір плати абонентам (населенню) за встановлення телефону на пріоритетних умовах - "Послуга ПРИОРИТЕТ" є необґрунтованим.

Відповідно до п.4 та п.5 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації»№1280-IV (зі змінами від 28.11.06 № 378-V), зазначено, що «держава гарантує універсальне обслуговування, тобто забезпечення універсального доступу споживачів телекомунікаційних мереж загального користування та надання загальнодоступних телекомунікаційних послуг нормованої якості за регульованими державою тарифами»та «забезпечення за вимогою споживача з'єднання його кінцевого обладнання з телекомунікаційними мережами загального користування за регульованими державою тарифами».

Застосування відповідачем вільних цін (тарифів) на загальнодоступні телекомунікаційні послуги, за умови запровадження для них режиму державного регулювання призводить до порушення поз.1 ст.1 розділу 1 Граничних тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги, затверджених рішенням Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 05.05.2006 №258, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, були відсутні жодні правові підстави у позивача для встановлення та застосування вільних цін на загальнодоступні телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій від 18.02.2008 року № 3 прийнято правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївського дочірнього підприємства «Фарлеп»на Постанову господарського суду Миколаївської області від 10 липня 2008 року, - залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Миколаївської області від 10 липня 2008 року по справі за позовом Миколаївського дочірнього підприємства «Фарлеп»до Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївської області про визнання незаконним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області від 18.02.2008 р. № 3, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі 05 жовтня 2011 року.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3