Справа № 805/559/17-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 р. Справа №805/559/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кірієнко В.О.,

при секретарі Шерстюк Н.А.,

за участю представників сторін

представника позивача Цеваліхіної Я.І,

представника відповідача Макаренко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2016року за №, №, №,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь», звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2016року за №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було проведено планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013року по 31.03.2016року, за результатами вказаної перевірки податковим органом було складено акт перевірки від 12.12.16р. № 2109/28-10-14-01/00210602.

Згідно висновків атку перевірки встановлені, зокрема, наступні порушення: п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «Траф альянс» на суму 399 397,11 грн. за період червень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «Феро-МД» () на суму 233 615,40 грн за періоди: вересень, листопад, грудень 2013 року, січень 2014 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «КК «Атлас» на суму 524 438,27 грн за період квітень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, січень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ПП «Бриз» на суму 198 994,40 грн. за період вересень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «Прімо-Фаро» на суму 481 500,03 грн за період жовтень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «Семакс-2014» на суму 175 880,48 грн за період вересень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податкових накладних, отриманих від постачальника ТОВ «Агенство прогресивних бізнес стратегій» на суму 266 666,67 грн. за період вересень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «Сот плюс» на суму 565 168,14 грн за період вересень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «Аргос - гарант» на суму 132 250,83 грн. за період квітень - травень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «Будівельна компанія Крамміськбуд» на суму 206851,81 грн за період травень, червень, грудень 2014, вересень 2015 року, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальника ТОВ «Українська нафтогазова компанія» на суму 16 026 462,97 грн. за періоди: січень, лютий, березень, квітень, липень, серпень 2013 року.

За висновками акту перевірки податковим органом винесені спірні податкові повідомлення-рішення від 29.12.16р. № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 47 558 403грн., від 29.12.16р. № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 675 207грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 48 150грн., від 29.12.16р. № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 5 275 289грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 637 644,50грн.

Позивач не погоджується з даними висновками та податковими повідомленнями-рішеннями податкового органу, вважає, що письмові докази у вигляді первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій позивача з контрагентами - постачальниками товарів/послуг спростовують висновки податкового органу, які грунтуються на припущеннях.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. В матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позовних вимог, в яких зазначено, що згідно висновків атку перевірки від 12.12.16р. № 2109/28-10-14-01/00210602 встановлені наступні порушення: п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, що отримані від постачальників ТОВ «Траф альянс», ТОВ «Феро-МД», ТОВ «КК «Атлас», ПП «Бриз», ТОВ «Прімо-Фаро», ТОВ «Семакс-2014», ТОВ «Агенство прогресивних бізнес стратегій», ТОВ «Сот плюс», ТОВ «Аргос - гарант», ТОВ «Будівельна компанія Крамміськбуд», ТОВ «Українська нафтогазова компанія».

Виходячи з сукупності обставин, викладених в акті перевірки, а саме, неможливість факту реального виробництва продукції зазначеними контрагентами, відсутність у сертифікатах якості виробника постачальника та отримувача товару, не можливість підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських операцій контрагентів по ланйюгу постачання, встановлення невідповідності придбаних та реалізованих товарів по ланцюгу за спірний період, вважає висновки акту перевірки та спірні податкові повідомлення-рішення такими, що відповідають вимогам законодавства.

Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, встановив наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь», зареєстровано в якості юридичної особи за кодом (84306, м. Краматорськ).

Основним видом економічної діяльності ПАТ «Енергомашспецсталь» є виробництво чавуну, сталі та феросплавів.

Відповідач, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю,повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013року по 31.03.2016року, за результатами вказаної перевірки податковим органом було складено акт перевірки від 12.12.16р. № 2109/28-10-14-01/00210602.

Згідно висновків атку перевірки встановлені наступні порушення:

1. п.п. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134.14; п.138.1, п.138.2, п. 138.4, п. 138.8 ст.138 ПКУ завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 47 558 403,00грн.;

2. п.198.1, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198; п. 200.1, п.200.3, п.200.4 ст 200 завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту на загальну суму 4 855 091,18грн.

3. п.200.4 ст.200 ПКУ завищено суму податку на додану вартість заявленого до відшкодування на загальну суму 14 356 135,73грн.

За висновками акту перевірки податковим органом винесені спірні податкові повідомлення-рішення від 29.12.16р. № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 47 558 403грн., від 29.12.16р. № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 675 207грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 48 150грн., від 29.12.16р. № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 5 275 289грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 637 644,50грн.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Судом встановлено, що висновки податкового органу щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Траф альянс», ТОВ «Феро-МД», ТОВ «КК «Атлас», ПП «Бриз», ТОВ «Прімо-Фаро», ТОВ «Семакс-2014», ТОВ «Сот плюс», ТОВ «Аргос - гарант» обґрунтовані тим, що до перевірки підприємством були надані виписки із сертифікатів якості, що на думку податкового органу не є безумовним підтвердженням якості отриманої від постачальника продукції.

Висновки податкового органу щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Будівельна компанія Крамміськбуд» обґрунтовані тим, що звіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування по ланцюгу постачання та угоди - укладені та такі що виконувались протягом перевіряємого періоду - ТОВ «Будівельна компанія Крамміськбуд» з покупцями останнього товарів не спричиняють реального настання правових наслідків.

Висновки податкового органу щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Агенство прогресивних бізнес стратегій» обґрунтовані тим, що послуги, які надавав виконавець, не використовувалися підприємством у господарській діяльності та не були спрямовані на отримання доходу останнього.

Висновки податкового органу щодо взаємовідносин з ТОВ «Українська нафтогазова компанія» обґрунтовані тим, що до перевірки не надані документи, які підтверджують походження та якість товару, а також тим, що в актах прийому-передачі природного газу, наданих ПАТ «ЕМСС» до перевірки, вказано, що природний газ є імпортованим згідно з кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, але проведений аналіз ланцюгу постачання товару відповідно до баз даних ДПІ свідчить про те, що жоден з контрагентів, у яких був придбаний товар не є імпортером.

Так, між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Траф альянс» було укладено договір поставки від 22.06.15р. № 15/505, відповідно до умов якого, ТОВ «Траф альянс» було поставлено продукцію, а ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснено оплату цієї продукції.

З метою документального оформлення цієї поставки на адресу позивача були виписані податкові накладні, видаткові накладні, оформлені відповідні виписки із сертифікатів якості, оприбуткування товару ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснювалось згідно прибуткових ордерів, також відповідно до умов договору ТОВ «Траф альянс» було виписано рахунки - фактури на оплату товару.

Розрахунки між сторонами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями. Факт перевезення товару до м. Краматорська підтверджують товаро-транспортні накладні.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «Енергомашспецсталь» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо оприбуткування товарів та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за червень 2015 року.

Слід зазначити, що ПАТ «Енергомашспецсталь» зверталось до господарського суду міста Києва про визнання недійсним договору поставки від 22.06.15р. № 15/505. Рішенням від 21.01.16р. по справі № 910/30565/15 судом було відмовлено у задоволенні позову, при цьому судом було встановлено, що сторонами були вчинені дії та господарські операції за спірним договором, отже укладання договору мало на меті поставку та оплату товару.

Між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Феро-МД» було укладено договір поставки від 24.12.12р. №15/1908, відповідно до умов якого, ТОВ «Феро-МД» було поставлено продукцію, а ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснено оплату цієї продукції.

З метою документального оформлення цієї поставки на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» були виписані податкові накладні, видаткові накладні, оформлені відповідні сертифікати якості.

Розрахунки між сторонами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями. Факт перевезення товару до м. Краматорська підтверджують товаро-транспортні накладні.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «ЕМСС» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо оприбуткування товарів та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за вересень, листопад, грудень 2013 року, січень 2014 року.

Крім того, ПАТ «Енергомашспецсталь» зверталось до господарського суду Дніпропетровської області про визнання договору від 24.12.12р. № 15/1908 недійсним. Рішенням від 16.12.14р. по справі № 904/8762/14 судом було відмовлено у задоволенні позову, при цьому судом встановлено, що правочини за оспорюваним договором були спрямовані на набуття та виконання цивільних прав та обов'язків.

Між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «КК «Атлас» було укладено договір від 30.04.2014 № 520, відповідно до умов якого, ТОВ «КК «Атлас» було поставлено продукцію, а ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснено оплату цієї продукції.

З метою документального оформлення цієї поставки на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» були виписані податкові накладні, видаткові накладні, оформлені відповідні виписки з посвідчення якості товару, оприбуткування товару ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснювалось згідно прибуткових ордерів. Факт перевезення товару до м. Краматорська підтверджують товаро-транспортні накладні.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «Енергомашспецсталь» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо оприбуткування товарів та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за квітень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, січень 2015 року.

Слід зазначити, що ПАТ «Енергомашспецсталь» зверталось до господарського суду Луганської області про визнання договору від 30.04.14р. № 520 недійсним. Рішенням від 28.11.16р. по справі № 905/3035/16 судом було відмовлено у задоволенні позову, при цьому судом було встановлено, що сторони своїми діями щодо виконання умов договору підтвердили те, що вказаний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ПП «Бриз» було укладено договір постачання від 04.08.2015 року № 204580, відповідно до умов якого ПП «Бриз» було поставлено продукцію, а ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснено оплату цієї продукції.

Згідно п.1 специфікації №1 від 04.08.2015р. до договору №204580 передбачені наступні умови поставки: DDР м. Краматорськ склад ПАТ «ЕМСС». Згідно правила Інкотермс 2010 DDP - Покупець зобов'язаний за власний рахунок укласти контракт перевезення товару до названого місця призначення або узгодженого пункту, якщо такий є. Покупець в свою чергу не має жодного зобов'язання перед продавцем щодо укладення договору перевезення.

З метою документального оформлення цієї поставки на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» були виписані податкові накладні, видаткові накладні, оформлені відповідні сертифікати якості.

Розрахунки між сторонами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями. Факт перевезення товару до м. Краматорська підтверджують товаро-транспортні накладні.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «Енергомашспецсталь» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо оприбуткування товарів та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за вересень 2015 року.

Суд зазначає, що оцінка правомірності нарахування ПАТ «Енергомашспецсталь» податкового кредиту з податку на додану вартість у грудні 2015 року за взаємовідносинами позивача з ПП «Бриз» було надано Донецьким окружним адміністративним судом. Так, у постанові від 26.10.16р. по справі № 805/1060/16-а суд зазначив, що недотримання контрагентами ПП «Бриз» податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб.

Між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Примо-Фаро» було укладено договір постачання від 21 жовтня 2015 року № 15/797, відповідно до умов договору ТОВ «Примо-Фаро» було поставлено продукцію, а ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснено оплату цієї продукції.

З метою документального оформлення цієї поставки на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» були виписані податкові накладні, видаткові накладні, на оплату продукції виписані відповідні рахунки-фактури, оприбуткування товару позивачем здійснювалось згідно прибуткових ордерів, оформлені відповідні виписки з посвідчення якості товару та сертифіката якості на товар. Факт транспортування продукції до м. Краматорська підтверджують залізничні накладні, товарно-транспортні накладні.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «Енергомашспецсталь» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо оприбуткування товарів та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за листопад 2015 року, лютий 2016 року.

Між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Семакс-2014» було укладено договір поставки від 18.09.2015 № 15/694, відповідно до умов якого, ТОВ «Семакс-2014» було поставлено продукцію, а ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснено оплату цієї продукції.

Згідно п.1 специфікації №1 від 18.09.2015р. до договору №15/694 передбачені наступні умови поставки: DDР м. Краматорськ склад ПАТ «ЕМСС». Згідно правила DDP згідно Інкотермс 2010 - Покупець зобов'язаний за власний рахунок укласти контракт перевезення товару до названого місця призначення або узгодженого пункту, якщо такий є. Покупець в свою чергу не має жодного зобов'язання перед продавцем щодо укладення договору перевезення.

З метою документального оформлення цієї поставки на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» були виписані податкові накладні, видаткові накладні, факт перевезення товару до м. Краматорська підтверджують товаро-транспортні, оформлені відповідні виписки з сертифікатів якості, оприбуткування товару позивачем здійснювалось згідно прибуткових ордерів.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «Енергомашспецсталь» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо оприбуткування товарів та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за вересень 2015 року.

Між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Сот плюс» було укладено договір поставки від 13.08.2013 №15/973, відповідно до умов якого ТОВ «Сот плюс» було поставлено продукцію, а ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснено оплату цієї продукції.

З метою документального оформлення цієї поставки на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» були податкові накладні, видаткові накладні на поставку товарів, відповідно до умов договору ТОВ «Сот плюс» виписано відповідні рахунки - фактури на оплату товару, оплата за продукцію на користь ТОВ «Сот плюс» здійснювалась в безготівковій формі платіжними дорученнями. Факт перевезення товару до м. Краматорська підтверджують товаро-транспортні накладні.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «Енергомашспецсталь» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо оприбуткування товарів та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за вересень 2015 року.

Між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Аргос - гарант» було укладено договір постачання від 24.04.2015 №15/367, відповідно до умов якого ТОВ «Аргос - гарант» було поставлено продукцію, а ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснено оплату цієї продукції.

З метою документального оформлення цієї поставки на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» були виписані податкові накладні, видаткові накладні, факт перевезення товару до м. Краматорська підтверджують товаро-транспортні, відповідно до умов договору ТОВ «Аргос -гарант» виписано рахунки - фактури на оплату товару.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «Енергомашспецсталь» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо оприбуткування товарів та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за квітень, травень 2015 року.

Крім того, ПАТ «Енергомашспецсталь» зверталось до господарського суду Донецької області про визнання договору від 24.04.15р. № 15/367 недійсним. Рішенням суду від 27.10.15р. по справі № 905/2483/15 у задоволенні позову було відмовлено, при цьому судом було встановлено, що з матеріалів справи вбачається реальне настання правових наслідків, що обумовлені означеним договором.

Також, між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Будівельна Компанія Крамміськбуд» було укладено наступні договори підряду: № 28/881 від 18 липня 2013 року, №28/929 від 02 серпня 2013 року, №28/870 від 16 липня 2013 року, №28/699 від 31 травня 2013 року, №09/314 від 05 березня 2013 року, договір №09/23 від 08 січня 2014 року на технічне обслуговування обладнання автономних котельних ПАТ «Енергомашспецсталь», договір підряду на ремонт шиферної крівлі АБК БВЦ №28/740 від 17 травня 2012 року, договір підряду на ремонт м'якої крівлі вентиляційного приміщення №1 інв.№00016 №28/331 від 21 березня 2014 року, №28/384 від 02 квітня 2014 року, №28/545 від 23 травня 2014 року, №28/1500 від 16 грудня 2013 року, №28/1525 від 19 грудня 2013 року, №28/1463 від 09 грудня 2013 року, №09/741 від 29 серпня 2014 року, №28/653 від 21 травня 2013 року.

Відповідно до умов договорів ТОВ «Будівельна Компанія Крамміськбуд» надані послуги, на адресу ПАТ «ЕМСС» та виписані відповідні податкові накладні та акти виконаних робіт.

Виконання зазначених робіт підтверджуються довідками про вартість виконаних будівельних робіт (КБЗа) та актами приймання виконаних будівельних робіт.

Крім того, ПАТ «Енергомашспецсталь» зверталось до господарського суду Донецької області про визнання недійсним договору від 21.03.14р. № 28/331. Рішенням суду від 23.11.16р. по справі № 905/3037/16 у задоволенні позову було відмовлено, при цьому судом було встановлено, що спірний договір відповідає вимогам законодавства, а волевиявлення учасників цього правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, договір вчинено у формі, встановленій законом.

Окрім іншого, ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Агенство прогресивних бізнес-стратегій» уклали договір № 187 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.09.2015 року.

Відповідно до умов договору ТОВ «Агенство прогресивних бізнес стратегій» надані послуги, у зв'язку з чим на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» було виписано (оформлено) податкову накладну про надання послуг від 16.09.2015року за № 251 на загальну суму 1 600 000,00 грн., в т. ч. ПДВ 266 666,67 грн.

Сума податку на додану вартість по зазначеній податковій накладній включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за вересень 2015 року.

На підтвердження надання послуг ТОВ «Агенство прогресивних бізнес стратегій» виписано відповідні акти виконаних робіт, на оплату послуг виписані відповідні рахунки, оплату за послуги здійснено в безготівковій формі платіжними дорученнями.

На підставі первинних документів в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «Енергомашспецсталь» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо відображення цих взаємовідносин.

Між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Українська нафтогазова компанія» було укладено договір постачання природного газу № П/12-058 від 02.07.2012р. Газ, що постачався за цим Договором, використовувався покупцем виключно для власних потреб. Використання газу для інших потреб покупцем не було предметом цього Договору.

Відповідно до умов договору ТОВ «Українська нафтогазова компанія» на адресу позивача були виписані податкові накладні. Оплата за поставлену продукцію на користь ТОВ «Українська нафтогазова компанія» здійснена ПАТ «Енергомашспецсталь» в безготівковій формі платіжними дорученнями.

На виконання умов договору між сторонами було підписано відповідні акти передачі-приймання природного газу та акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

На підставі первинних документів ПАТ «Енергомашспецсталь» в бухгалтерському обліку підприємством ПАТ «ЕМСС» були здійснені відповідні бухгалтерські проводки щодо відображення цих взаємовідносин та суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, липень, серпень 2013 року.

На виконання умов договору № П/12-058 від 02.07.2012р. між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ПАТ «Донецькоблгаз», ПАТ «Укртрансгаз» філія УМГ «Донбастрансгаз» були укладені договори на отримання послуг з транспортування природного газу. В підтвердження здійснення угод, між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ПАТ «Донецькоблгаз», ПАТ «Укртрансгаз» філія УМГ «Донбастрансгаз» були підписані акти прийому-передачі послуг з транспортування газу, які були надані позивачем контролюючому органу в період проведення перевірки. Таким чином, акти прийому-передачі природного газу можна вважати транспортною документацією, оскільки вказані контрагенти здійснювали його транспортування.

З письмових пояснень представника вбачається, що природний газ є необхідним і важливим компонентом більшості технологічних процесів при виробництві товарної продукції та внутрішньозаводського обороту товариства. Газ обліковується як у складі прямих витрат, так і у складі загальновиробничих витрат цехів на усіх переділах.

В ЕСПЦ (перший переділ) - для виплавки та обробки рідкої сталі, на розігрів і підтримання температури сталерозливних ковшів і металургійної оснастки, на порізку шихти на ділянці підготовки.

В КПЦ-1 (другий переділ при виробництві поковок) - на нагрів зливків у нагрівальних печах у процесі відковки, на термообробку заготівок в термічних печах.

В СЛЦ (другий переділ при виробництві литва) - для підогріву оснастки, роботи термічних печей, газорізальної апаратури при відрізуванні прибутків і литників, у горілках при підігріванні перед заваркою, ковальского горну.

В термічному цеху - на термообробку заготівок у термічних газових пічах.

Враховуючи тривалість виготовлення більшості номенклатури продукції, яка випускається підприємством, газ та сировина, спожиті на початкових етапах виробничого циклу, є невід'ємною частиною собівартості готової продукції.

Таким чином, без факту отримання природного газу підприємству неможливо було б здійснювати виробництво продукції та свою господарську діяльність у цілому.

Також необхідно зазначити, що ПАТ «Енергомашспецсталь» звернулося з позовною заявою до суду про визнання договору, укладеного з ТОВ «Українська нафтогазова компанія» недійсним.

30.11.2016р. Господарським судом Харківської області винесено рішення по справі № 922/3583/16, в якому суд у задоволенні позову підприємства відмовив. Суд, дослідивши зміст договору, прийшов до висновку, що в ньому зафіксовано узгодження всіх перелічених істотних умов договору постачання природного газу. Крім того, судом встановлено, що на момент укладання договору ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Українська нафтогазова компанія» у відповідності до вимог чинного законодавства були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зазначив, що в підтвердження факту отримання природного газу були надані акти приймання-передачі природного газу, були складені податкові накладні.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що поставлений ТОВ «Українська нафтогазова компанія» газ та сплата ПАТ «Енергомашспецсталь» вартості поставленого газу, викликали зміни у структурі активів та зобов'язань, а також потягли за собою реальні зміни майнового стану підприємства. Відтак, вбачається реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеним договором.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках,визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання,чи документ, що свідчить про суми доходу,нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють Платника податків про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинна на момент здійснення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 199.1 ст.199 Податкового кодексу України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Відповідно до вимог п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV із змінами та доповненнями (далі Закону № 996- ХІV) встановлено, що дії цього Закону № 996- ХІV поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Ст. 3 Закону № 996-ХІV встановлено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Згідно ст.1 Закону № 996- ХІV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Ст. 4 Закону № 996-ХІV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності на формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі Положення № 88).

Згідно з п.2.4 ст. 2 Положення № 88 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.1 ст.2 Положення № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Суд вказує, на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача. Під час перевірки позивача відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами - постачальниками.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 № К/9991/37637/12, від 17.02.2014 № К/800/50945/13, від 19.02.2014 № К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 № К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Висновки податкового органу щодо невідповідності придбаних та реалізованих товарів по ланцюгу контрагентів - постачальників позивача, які грунтуються на даних інформаційних податкових баз, суд не бере до уваги на підставі наступного.

Інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами у справі, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Дана правова позиція підтверджується доводами, що викладені в Постановах ВАСУ від 20.09.2012 року № К9991/574/12; № К 9991/5991/11 та № 9991/24891/11: «Програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, абсолютно справедливо підкреслюється, що такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності».

Відповідно до Листа ВАСУ від 02.06.2011р. № 742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Суд підкреслює, що письмові докази у вигляді первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій позивача з контрагентами постачальниками спростовують висновки податкового органу, які грунтуються на даних інформаційних податкових баз.

Частиною 4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд зазначає, що в акті перервірки відсутня інформація, яка може бути достатньою для формування доказової бази у ході проведення перевірок по ланцюгу постачання контрагентів - постачальників позивача.

Так, встановлення ознак «нереальності» правочинів внаслідок відсутності платника за місцезнаходженням, відсутності адміністративно-технічних можливостей для здійснення діяльності, не відповідність видів дільності платника з даними ЄДР є початковим етапом при відпрацюванні таких платників.

Основні вимоги до змісту доказової бази для встановлення правочинів такими, що мають нереальний характер - це визначення товарного, грошового потоків, аналізу документального оформлення проведених операцій, виконання робіт, транспортування, фактичне використання товарів у господарській діяльності, тощо.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів про умисність укладення угод між позивачем та його контрагентами з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а саме, рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження «нереальності» здійснених контрагентом позивача господарських операцій.

Враховуючи викладене, на підставі наведених норм податкового законодавства, при дослідженні первинних документів суд виходять із того, що платник податку має право на декларування податкового кредиту тільки при наявності одночасно наступних умов:

- списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною - що, відповідно до п.п.198.2 Податкового кодексу України є підставою для виникнення у платника податку права на податковий кредит;

- платник податку отримав від продавця товарів (послуг) належним чином складену та зареєстровану податкову накладну,інші подібні документи (п.201.10, 201.11 ПКУ).

Відсутність хоча б однієї з наведених вище умов не дає право платнику податку декларувати суму податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, порушення постачальниками товару (робіт, послуг) по ланцюгу постачання, певних вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування валових витрат та податкового кредиту у випадку, якщо така залежність не визначена Податковим кодексом України.

Також Податковим кодексом України платник податку (покупець товару, послуг) на час здійснення господарської операцій з придбання товару не зобов'язаний та не має повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (послуг) у ланцюгу постачання, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо, і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів-постачальників.

Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. (Ухвала ВАСУ від "23" листопада 2016 р. справа № К/800/18675/16, ЄДРСРУ № 62961971).

Таким чином, судова практика виходить з того, що чинне податкове законодавство України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей.

Відносно доводів контролюючого органу стосовно не підтвердження факту отримання позивачем товару належної якості відповідно до сертифікатів відповідності/походження слід вказати наступне.

Перевіривши усі первинні документи, які були надані до перевірки податковий орган дійшов висновку, що до перевірки не надано документів, які відповідають законодавству, зокрема ЗУ «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-III, Закону України від 12.05.1991 № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» та могли б підтвердити факт отримання товару належної якості відповідно до сертифікатів відповідності/походження.

Податковий орган також зазначив, що надані до перевірки виписки (або їх копії) із сертифікатів якості, не є безумовним підтвердженням якості отриманої від постачальника продукції. Крім того, в сертифікатах якості, не вказано виробника, постачальника та отримувача товару.

Аналізуючи доводи відповідача, необхідно відмітити, що діючим законодавством України не затверджена форма сертифіката якості. Крім того, він не є обов'язковим документом, який повинен надати постачальник під час продажу товару.

Обов'язкова наявність сертифіката якості передбачена лише для ліків (при ввезені їх в Україну та продажу по її території), для зливків та порошків банківських металів, для сплавів та зливків кольорових металів (при експорті останніх). В інших випадках законодавство не дає загального визначення такого документу та не регулює його використання.

Зобов'язання виробника надавати покупцю сертифікат якості та відповідальність за його ненадання не передбачені в жодному нормативному документі.

У наданих виписках з сертифікатів зазначений нормативний документ (ТУ, ДСТУ), яким підтверджується, що одержані товарно-матеріальні цінності відповідають стандартам і вимогам, встановленим у ТУ, ДСТУ.

У діючому законодавстві України немає нормативних актів, які б регулювали вимоги до форми та обов'язкових реквізитів сертифікату якості. Постачальником були надані сертифікати якості, які підтверджують відповідність реалізованих товарно-матеріальних цінностей стандартам і вимогам.

Згідно ст.14 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.91р. № 1023-ХII, реалізація продукції (у тому числі імпортних товарів) без маркування національним знаком відповідності та/або без сертифікату відповідності або декларації про відповідність забороняється. Стаття 15 цього ж Закону вказує, що споживач повинен бути проінформований про сертифікацію придбаної продукції, якщо вона підлягає обов'язковій сертифікації. Ні в якому законодавчому акті не написано, що товарно-матеріальні цінності, які придбало ПАТ «ЕМСС» підлягає обов'язковій сертифікації.

Слід також відмітити, що сертифікат якості, згідно діючому законодавству, повинен видаватися тільки на деякі визначені види товарів (ліки тощо). В інших випадках його можливо отримувати в добровільному, необов'язковому порядку, тому що цей документ є для продавця додатковою перевагою для демонстрації покупцю відповідності реалізованого товару державним стандартам виробництва. Тому, вимагати з постачальника, щоб він вказував додаткову інформацію в сертифікаті якості у підприємства не має можливості.

Таким чином, позивачем до перевірки були надані усі наявні сертифікати, виписки з сертифікатів, які підтверджують відповідність придбаних матеріальних цінностей системі безпеки.

Стосовно доводів відповідача щодо не надання позивачем до перевірки жодних первинних документів, що підтверджують надання консультаційних послуг для їх подальшого використання у власній господарській діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У правовідносинах між сторонами ціна була визначена за згодою сторін. При підписанні актів надання послуг замовник претензій по об'єму, якості та строкам надання послуг не мав, тому сплатив ці послуги в повному обсязі, що було зазначено позивачем в письмових заперечень.

Слід зазначити, що податкові органи не наділені повноваженнями перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб'єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов'язань тощо).

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Витрати на правову допомогу не можуть бути пов'язані з будь-якою іншою діяльністю ніж господарська. Їх вартість є виключно правом сторін договору, докази сплати надані позивачем, з огляду на що ПАТ «Енергомашспецсталь» дотримані вимоги Податкового кодексу України, які передбачають підтвердження витрат відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку.

Таким чином, взаємовідносини між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Агенство прогресивних бізнес стратегій» підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

За таких підстав позовні вимоги щодо скасування спірних податкових повідомлень-рішень є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2016року за №, №, № - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 29.12.2016року за №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 47 558 403грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 29.12.2016року за №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 5 275 289грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 637 644,50грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 29.12.2016року за №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 675 207грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 48 150грн.

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» судові витрати в розмірі 872 920 (вісімсот сімдесят дві тисячі дев'ятсот двадцять)грн.40коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 11.05.2017 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 16.05.2017 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кірієнко В.О.