Справа № 807/1586/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4637/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (Далі - Ужгородська ОДПІ) № від 21.10.2016.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.03.2017 позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, Ужгородська ОДПІ подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що сплата позивачем суми єдиного внеску не на відповідний рахунок не відповідає вимогам п.1 ч.10 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п.п.1 п.2 ст.1 розділу 4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України (Далі - НБУ) № 222 від 21.01.2004, оскільки обов'язковою умовою своєчасності сплати є саме внесення сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів. Крім того, позивач самостійно визнає факт помилкового спрямування коштів. Тому просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.03.2017 та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу, представник позивача вказує на те, що доводи апелянта стосовно того, що обов'язковою умовою своєчасності сплати є саме внесення сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, а не на помилкові, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ч.11 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено застосування до платника фінансові санкції тільки у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску. При цьому Законом не визначено випадки застосування до платника фінансових санкцій за сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування вчасно, але на помилковий рахунок чи з невірно визначеним кодом платежу, що мало місце в даних правовідносинах. Крім того, апелянтом не було враховано, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання на рахунок органу Державної казначейської служби в строк, встановлений законом, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.03.2017 без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ФОП ОСОБА_1 було сплачено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з вересня 2013 року по серпень 2015 року в сумі 10 069,68 грн, згідно платіжних доручень від 04.10.2013, 06.11.2013 09.12.2013 по 398,01 грн за кожен місяць та згідно платіжних доручень від 08.01.2014, 10.02.2014, 07.03.2014, 07.04.2014, 08.05.2014, 04.06.2014, 08.07.2014, 21.08.2014, 15.09.2014, 08.10.2014, 06.11.2014, 19.12.2014, 1912.2014, 13.01.2014, 06.02.2014, 11.03.2015, 06.04.2015, 06.05.2014, 05.06.2015, 03.07.2015, 05.08.2015, 02.09.2015 по 422,65 грн за кожен місяць.

Проте, єдиний внесок у розмірі 1 616,68 грн позивачем було сплачено на рахунок 0701, відкритий отримувачем у ГУ ДКСУ у Закарпатській області з кодом платежу 71010000 - єдиний внесок, нарахований роботодавцями, а єдиний внесок у розмір 8 453,00 грн позивачем було сплачено на рахунок 0701, відкритий отримувачем у ГУ ДКСУ у Закарпатській області з кодом платежу 71060000 - для ФОП, які беруть добровільну участь у системі страхування.

03.11.2015 ФОП ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою № 1, в якій просив перевести помилково сплачені кошти єдиного соціального внеску на код платежу 71010000 в сумі 1 616,68 грн та на код платежу 71060000 в сумі 8 453,00 грн та зарахувати на сплату платежу за кодом 71040000 - сплата єдиного внеску для ФОП.

21.10.2016 Ужгородською ОДПІ на підставі ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 6 254,51 грн, зокрема, штрафні санкції в розмірі 1 854,44 грн за період з 22.10.2013 до 09.02.2016 та нарахована пеня в сумі 4 400,07 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції, пославшись на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 16.06.2015 по справі 21-377а15, зазначив, позивач своєчасно та в повному обсязі виконав вимоги законодавства щодо сплати єдиного внеску за період з вересня 2013 року по серпень 2015 року на загальну суму 10 069,68 грн, а при виявлені помилкового направлення цих коштів за невірно визначеними кодами платежу 71010000 та 71060000 вжив всіх залежних від нього заходів для зарахування відповідних сум єдиного внеску на сплату платежу саме за вірним кодом 71040000, а тому накладення штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску є протиправним. Крім того, вказав, що податковий орган не заперечує факт надходження до спеціального фонду на рахунок Державного казначейства перерахованої платником суми єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI встановлено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

Згідно ч.5, 7 ст.9 Закону № 2464-VI, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Абзацом 1 частиною 8 статтею 9 цього Закону передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч.10 ст.9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема : 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Згідно ч.11 ст.9 Закону № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 3 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч.ч.10, 13 ст.25 Закону № 2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до п. 2 ч. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, відповідальність у вигляді штрафу, відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI, застосовується у разі, якщо платник податків протягом строків, визначених цим Законом, не сплачує єдиний внесок, сума якого є узгодженою та строк сплати якого настав.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем вчасно було здійснено сплату до державного бюджету єдиного внеску за період з вересня 2013 по серпень 2015 року на загальну суму 10 069,69 грн, а помилково направлення цих коштів за невірно визначеними кодами платежу 71010000 та 71060000 не є підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений законом термін.

Крім того, позивач вжив всіх залежних від нього заходів для зарахування відповідних сум єдиного внеску на сплату платежу саме за вірним кодом.

До того ж, навіть у випадку своєчасної сплати єдиного внеску на інший рахунок підстав вважати, що така сплата здійснена несвоєчасно немає з огляду на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16.06.2015 у справі № 21-377а15. Так, вищим судовим органом в даному рішенні зазначено, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений законом, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм та встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційні скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі № 807/1586/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський
Повний текст ухвали складено 12.05.2017.