Справа № 817/1243/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"12" травня 2017 р. Справа № 817/1243/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" січня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пропринт" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № та № від 31.05. 2016 року, та з урахуванням уточнення (зменшення) позовних вимог від 01.12. 2016 року просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.05. 2016 р. № у частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток за основним платежем на суму 86283,01 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1448,78 грн, № та № у частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість та збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 64031,46 грн та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 4076,00 грн .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки, викладені в акті перевірки, на підставі якого прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 31.05.2016 на суму 24 913 грн в тому числі: сума основного зобов'язання 24 913 грн сума штрафних санкцій 0грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 31.05.2016 на суму 14 582, 5 грн в тому числі: сума основного зобов'язання 11 666 грн сума штрафних санкцій 2 916, 5 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 31.05.2016 на суму 16 016 грн в тому числі: сума основного зобов'язання 16 016 грн, сума штрафних санкцій 00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Присуджено на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 400 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заявлені ними, з урахуванням уточнення, позовні вимоги. В апеляційній скарзі позивач зазначив про безпідставне зменшення податковим органом витрат на суму транспортно-заготівельних витрат, оскільки ТОВ "Пропринт" правомірно була включена до «запасів» готова продукція; допущення податковим органом помилки при розрахунку списання запасних частин, будівельних матеріалів та безпідставне заниження зобов'язання з податку на прибуток; про безпідставне збільшення товариству грошового зобов'язання з ПДВ з господарської операції щодо використання бетону у господарській діяльності, оскільки для покупця товарів підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту, є податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податків, який здійснює операції з постачання таких товарів. ВВажає, що суд першої інстанції не врахував всіх доводів та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Головне управління ДФС у Рівненській області апеляційної скарги на судове рішення в частині задоволення позовних вимог не подавало.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Пропринт» () зареєстроване юридичною особою 12.08. 2013 року та з 13.08. 2013 року перебуває на обліку, як платник податків у ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області. Основний вид економічної діяльності - 17.21 Виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари (а.с. 86).

Згідно з планом-графіком проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2016 року посадовими особами ГУ ДФС у Рівненській області була проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропринт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.08. 2013 року по 31.12. 2015 року, за результатами якої був складений акт № 95/17-00-22-01/38822418 від 18.05. 2016 року (а.с. 10-51).

Перевіркою було встановлено порушення ТОВ "Пропринт":

- пп.134.1.1 п.134.1., ст.134 п.138.4, п.138.6 ст. 138 п. 146.11, п. 146.12 ст. 146 розділу III Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) занижено податок на прибуток на суму 114 211 грн, в т.ч. за 2013 рік - 3361грн, за 2014 рік - 28581 грн, за 2015 рік - 82269 грн;

- п. 188.1. ст. 188, п. 185.1 ст.185, п.п. 186.2.1 п.п. 186.2.2 п. 186.2 ст. 186, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 розділу III Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 16304 грн, в тому числі за листопад 2015 року в сумі 16 304 грн;

- встановлено завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року в сумі 50861 грн(ряд.24).

Податковий орган встановив, що в податковому обліку позивача для розрахунку амортизації витрат на поліпшення орендованих основних засобів не зараховується як окремий об'єкт групи 9 «інші основні засоби» з мінімально допустимим строком корисного використання 12 років; виявлено завищення позивачем витрат за 2015 рік на експертизу та оцінку придбаного обладнання, оскільки витрати розглядаються як витрати того періоду, у якому було отримано дохід; встановлено заниження грошового зобов'язання з ПДВ на суму 27682,00 грн, оскільки зобов'язання виникають щодо наданих послуг на митній території України, а тому підпадають під об'єкт оподаткування; встановлено заниження грошового зобов'язання з ПДВ на суму 36350,00 грн у зв'язку із відсутністю у позивача документального підтвердження використання бетону у господарській діяльності.

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акту перевірки були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 31.05. 2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 122196,50 грн, з яких за основним платежем 114211,00 грн та 7985,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 31.05. 2016 р., яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2015 року у розмірі 50861,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 31.05. 2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 20380,00 грн., з яких за основним платежем 16304,00 грн та 4076,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 64-67).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем в адміністративному порядку було подано скаргу № 101 від 10.06. 2016 року до Державної фіскальної служби України. Рішенням Державної фіскальної служби України № 16864/6/99-99-11-01-01-25 від 04.08. 2016 року оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення (а.с. 68-72, 74-84).

Не погоджуючись частково з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія погоджується з таким висновком суду та не погоджується з доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступного.

Щодо зменшення податковим органом витрат за 2014 рік та 2015 рік на суму транспортно-заготівельних витрат в сумі 32195 грн та 31824 грн, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого Наказом міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р. N 246З зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. N 751/4044 (В текст внесено зміни та доповнення Наказами Міністерства фінансів України від 28 січня 2000 р. №15, від 14 червня 2000 р. № 131, від 30 листопада 2000 р. № 304) первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат:

суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю за вирахуванням непрямих податків);

суми ввізного мита;

суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству;

транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). Транспортно-заготівельні витрати включаються до собівартості придбаних запасів або загальною сумою відображаються на окремому субрахунку рахунків обліку запасів. Сума транспортно-заготівельних витрат, що узагальнюється на окремому субрахунку рахунків обліку запасів, щомісячно розподіляється між сумою залишку запасів на кінець звітного місяця і сумою запасів, що вибули (використані, реалізовані, безоплатно передані тощо) за звітний місяць. Сума транспортно-заготівельних витрат, яка відноситься до запасів, що вибули, визначається як добуток середнього відсотка транспортно-заготівельних витрат і вартості запасів, що вибули, з відображенням її на тих самих рахунках обліку, у кореспонденції з якими відображено вибуття цих запасів. Середній відсоток транспортно-заготівельних витрат визначається діленням суми залишків транспортно-заготівельних витрат на початок звітного місяця і транспортно-заготівельних витрат за звітний місяць на суму залишку запасів на початок місяця і запасів, що надійшли за звітний місяць. Приклади розподілу транспортно-заготівельних витрат наведені в додатку до Положення (стандарту) 9;

інші витрати, які безпосередньо пов'язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях.

В додатку до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» наведено приклади розподілу транспортно-заготівельних витрат на підприємствах, де зазначено в таблиці рахунки бухгалтерського обліку (20,22,28).

З огляду на зазначене суд першої інстанції правомірно відхилив доводи позивача, що податковим органом було безпідставно зменшено витрати на суму транспортно-заготівельних витрат, оскільки ТОВ «Пропринт» відповідно до п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» включена до «запасів» готова продукція.

Окрім того з матеріалів акту перевірки встановлено, що у ТОВ «Пропринт» наявний один склад, а отже будь-яке транспортування готової продукції до її реалізації не відбувалось, та позивачем не понесено жодних транспортно-заготівельних витрат по готовій продукції.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.6 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

В порушення пунктів 138.4, 138.6 ст. 138 Податкового кодексу України ТОВ «Пропринт» безпідставно включено в Декларації з податку на прибуток за 2014 р. та 2015 р. транспортно-заготівельні витрати в сумі 32195 грн та 31824 грн відповідно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в порушення пунктів 138.4, 138.6 ст. 138 Податкового кодексу України ТОВ «Пропринт» завищено транспортно-заготівельні витрати за 2014 рік у розмірі 32195,00 грн та за 2015 рік у розмірі 31824,00 грн, що спричинило заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 5795,10 грн та 5728,28 грн, відповідно, а відтак правомірно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Щодо амортизації витрат на поліпшення орендованих основних засобів колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено, що ТОВ «Пропринт» списало по накладних на внутрішнє переміщення запасних частин, будівельних матеріалів на ремонти власних та орендованих основних засобів в 2015 р. на суму 276924,00 грн.

В бухгалтерському обліку дані операції відображено:

Дт 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати» 93 «Витрати на збут» Кт 205 «Будівельні матеріали Кт 207 «Запасні частини».

Дт 79 «Фінансові результати Кт 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати» 93 «Витрати на збут» всього на суму 276 924 грн.

Всього використано запасних частин, будівельних матеріалів на ремонти власних та орендованих основних засобів в 2015 р. на суму 276924,00 грн.

Списання запасних частин відповідно до накладних наведено в додатку № 2 до акта перевірки.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12. 2010 р. № 2755-VI об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Бухгалтерський облік витрат, пов"язаниї з ремонтом і поліпшенням об'єктів основних засобів, врегульовано Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 «основні засоби» затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 березня 1999 р. N 87 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 червня 1999 р. N 391/3684 з подальшими змінами та доповненнями та Методичними рекомендаціями №561 затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30 вересня 2003 року.

У бухгалтерському обліку відображення та розподіл витрат на поліпшення і ремонт основних засобів залежить від того, приводять такі ремонти й поліпшення до збільшення майбутніх первісно очікуваних економічних вигід від використання об'єкта чи забезпечують його підтримання у робочому стані. Тобто потрібно розрізняти поточні ремонти, та поліпшення основних засобів.

Так, відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «основні засоби» зазначено, що: первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв'язку з частковою ліквідацією об'єкта основних засобів.

Відповідно до положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 «оренда» зазначено, що затрати орендаря на поліпшення об'єкта операційної оренди (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що приводять до збільшення майбутніх економічних вигод, які первісно очікувалися від його використання, відображаються орендарем як капітальні інвестиції у створення (будівництво) інших необоротних матеріальних активів.

У податковому обліку для розрахунку амортизації витрати на поліпшення (ремонт) орендованих основних засобів зараховуються як окремий об'єкт групи 9 «інші основні засоби» з мінімально допустимим строком корисного використання 12 років.

Відповідно до Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів» в п. 30 зазначено: вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об'єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов'язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об'єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об'єктом.

Прикладами такого поліпшення є:

а) модифікація, модернізація об'єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності;

б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг);

в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати.

Судовою колегією не встановлено наявності рішень підприємства щодо характеру та ознак проведеного ремонту власних та орендованих основних засобів, а саме наказів керівника товариства про проведення поточного ремонту або капітального ремонту, інших поліпшень.

Факт відсутності таких рішень підприємства (наказів керівника) підтвердив в ході перегляду судового рішення і представник позивача.

Встановлено, що підприємством включено до витрат списані запчастини та будівельні матеріали на орендовані та власні основні засоби, які потрібно віднести до збільшення первісної вартості основних засобів, які відображені в додатку № 2 до акту перевірки.

Відтак, в порушення пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12. 2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями ТОВ «Пропринт» занижено значення у р.02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» на суму 276924,00 грн., що спричинило заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 49846,32 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області № від 31.05.2016 року прийнято у вказаній частині на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавство України

Щодо збільшення податковим органом грошового зобов'язання з ПДВ на суму 36350,00 грн у зв'язку із відсутністю документального підтвердження використання бетону у господарській діяльності, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 189.1.ст. 189 Податкового кодексу України від 02.12. 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Судом встановлено, що ТОВ «Пропринт» отримано бетон товарний М-250, М-300 від ТОВ «Торгбудсервіс» в листопаді, грудні 2015 року на суму 205 650,00 грн (в т.ч. ПДВ 34 275,00 грн).

До перевірки підприємством по взаємовідносинах з ТОВ «Торгбудсервіс» надано накладні, податкові накладні, паспорти якості, банківські виписки (а.с. 158-185).

В регістрах бухгалтерського обліку ТМЦ відображено наступними записами, а саме: Дт 205 Будівельні матеріали Кт 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками - 156408,33 грн.

Дт 200 Кт 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками - 14966,67 грн.

Дт 641 Розрахунки зa податками Кт 644 Податковий кредит - 36350,00 грн.

Дт 644 Податковий кредит Кт 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками -34275,00 грн.

Дт 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками Кт 311- 218100,00 грн.

Доставка бетону товарного (М-250, М-300) здійснювалось для ТОВ «Пропринт» автоміксером, проте станом на 31.12. 2015 року в залишку по бухгалтерському рахунку 205 «Будівельні матеріали» обліковується даний товар в кількості 192,500 куб. м на суму 131 208,33 грн. За перевіряємий період було реалізовано 36 куб. м .

Відповідно ДСТУ Б.В. 2.7.-96-2000 (ГОСТ 7473-94) готові бетонні суміші доставляють споживачеві транспортом спеціалізованих видів, призначеним для доставки сумішей.

Товарний бетон - це бетонна суміш, яка використовується при строгому дотриманні технології виробництва і контролю над якістю продукції.

Бетон доставляється до місця проведення будівельних робіт в спеціальних бетоно-смесителях, встановлених на автомобільному шасі. Особливість таких змішувачів полягає в тому, що вони працюють під час руху автомобіля, і нерозмішаний до кінця товарний бетон до кінця поїздки стає готовим до застосування.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача відсутнє документально підтверджене використання бетону в господарській діяльності, оскільки зберігання вказаної суміші не передбачено.

А відтак, в порушення п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ «Пропринт» занижено податкові зобов'язання з ПДВ на сумі 36350 грн, в тому числі за листопад 2015 року на суму 15 497,00 грн, за грудень 2015 року на суму 20853,00 грн.

За таких обставин податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області № та № від 31.05. 2016 року у вказаній частині прийняті податковим органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавство України.

Відповідач відповідно до ч.2 ст.71 КАС України довів правомірність прийнятих ним рішень в цій частині

Судове рішення в частині задоволення позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення.

Постанову про часткове задоволення позовних вимог прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "15" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" вул.Фабрична,6, м.Рівне, 33016

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління ДФС у Рівненській області вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023

- ,