Справа № 820/2318/16
Суддя: Пілюгіна О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 820/2318/16-а
Провадження № 2-а/635/159/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Іванової Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та про зобов`язання вчинити певні дії, третя особа Міністерство оборони України,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, вимоги за яким уточнив та остаточно просить визнати незаконною відмову Харківського обласного військового комісаріату у складанні висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги та направлення його на розгляд до Міністерства оборони України; зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат скласти висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, в зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 23 грудня 2014 року, що складає 182700,00 гривень та направити до Міністерства Оборони України вказаний висновок.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він з 24 жовтня 1985 року проходив строкову військову службу, перебував в Республиці Афганістан в прикордонних військах, де приймав участь у бойових діях в в/ч НОМЕР_1 , звідки звільнився 03 грудня 1987 року. Рішенням МСЕК з 23 грудня 2014 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, яка підтверджена повторно 11 жовтня 2015 року. За вказаних обставин позивач отримав право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи, одноразова грошова допомога визначається у 150 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Станом на 23 грудня 2014 року - день встановлення позивачу інвалідності, прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» становив 1218,00 гривень. Відповідно розмір одноразової грошової допомоги складає 182700,00 гривень (182700,00 гривень = 150 * 1218,00 гривень). Позивач у встановленому законом порядку звернувся до відповідача з заявою про виплату допомоги, але отримав відмову, в якій Харківський обласний військовий комісаріат посилався на те, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. На думку позивача, відмова відповідача у нарахуванні йому одноразової грошової допомоги є неправомірною та такою, що порушує його законні права та інтереси. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, в поданих раніше запереченнях, просив відмовити в задоволенні заявлених вимог посилаючись на те, що дії відповідача щодо відмови позивачу подати висновок про виплату одноразової грошової допомоги є законними та відповідають нормам чинного законодавства в сфері соціального захисту військовослужбовців і звільнених з військової служби осіб. Також зазначив, що позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР у військовій частині НОМЕР_2 , яка належала до прикордонних військ, тому позивач є військовослужбовцем прикордонних військ. Прикордонні війська не входять до структури Збройних Сил України. За прикордонними військами збережено існуючий порядок матеріально-технічного і фінансового забезпечення. Отже, витрати пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності повинні здійснюватися Державною прикордонною службою України на яку централізовано виділяються кошти з державного бюджету.

Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позову, також просив розглянути справу без його участі. В поданих раніше письмових запереченнях посилався на те, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах закону, оскільки Міністерство оборони СРСР ніколи не було органом управління для прикордонних військ, керівництво якого здійснювалося Комітетом державної безпеки СРСР та підпорядкованому йому Головним управлінням Прикордонних військ, що свідчить про те, що Харківський обласний військовий комісаріат чи Міністерство оборони України не можуть бути відповідачами по справі, не можуть бути зобов`язані складати висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, розглядати його та виплачувати її ОСОБА_1 . Одноразова грошова допомога військовослужбовцям, які проходили дійсну строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР, які на той час підпорядковувалися та входили до структури Комітету державної безпеки СРСР та здійснювали розрахунок зі звільненими військовослужбовцями, на час розгляду справи, повинна призначатися та виплачуватися Адміністрацією Державної прикордонної служби України та її уповноваженими органами. Крім того, рішення про обставини травми та контузії позивача, прийнято ЦВЛК Міністерства оборони України з порушенням визначеної законодавство процедури та за відсутності необхідних повноважень, оскільки причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у позивача, як колишнього військовослужбовця Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР повинен бути визначений відповідною штатною ЦВЛК Держприкордонслужби.

Суд, дослідивши надані докази встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1967 року народження, проходив строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР в складі військової частини № 2066 з 24 листопада 1984 року до 03 грудня 1987 року; у період з 06 травня 1986 року до 01 грудня 1987 року приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан; у період служби в військовій частині № НОМЕР_1 отримав легку контузію, у зв`язку з якою перебував на безперервному лікуванні в військовому госпіталі (військова частина № НОМЕР_3 ) у період з 22 липня 1987 року до 13 серпня 1987 року; на час звільнення мав військове звання єфрейтор, про що свідчить військовий квиток серії НОМЕР_4 , виданий 24 жовтня 1985 року Харківським районним військовим комісаріатом Харківської області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідка № 1858, надана 05 серпня 2014 року Харківським об`єднаним районним військовим комісаріатом Міністерства оборони України (облікова картка до військового квитка НОМЕР_5 ).

В військовому квитку серії НОМЕР_4 , що виданий 24 жовтня 1985 року Харківським районним військовим комісаріатом Харківської області на ім`я ОСОБА_1 , в графі 15, міститься запис про те, що 03 грудня 1987 року на підставі Наказу МО СРСР № 261 звільнений (демобілізований) в запас та направлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . До місця призначення зобов`язаний прибути та стати на військовий облік 10 грудня 1987 року.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 26, наданою 13 січня 2015 року Обласною медико-соціальною експертною комісією № 3 до довідки серії 10 ААВ № 631410, 23 грудня 2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з травмою, контузією, захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військовослужбовця у країнах, де велись бойові дії на строк до 01 січня 2016 року.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією, наданою 11 грудня 2015 року Обласною медико-соціальною експертною комісією № 3 до довідки серії 12 ААА № 106493, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено третю групу інвалідності, повторно, з 11 грудня 2015 року у зв`язку з травмою, контузією; захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військовослужбовця у країнах, де велись бойові дії, на строк до 01 січня 2018 року; діагноз: залишкові явища перенесеної вибухової травми, контузії головного мозку в ДРА 1987 році, післятравмова ДЄП ІІ ет.

09 лютого 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності, поранення, контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Листом № В02/ВСЗ від 22 лютого 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовив позивачу у складанні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги і направлення його на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовця та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оскільки особам звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а згідно військового квитка серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , останній проходив військову службу та був звільнений з військової служби 03 грудня 1987 року з військової частини НОМЕР_1 , яка відносилась до Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР.

Після чого, позивач звернувся до Адміністрації державної Прикордонної служби України з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 повторно у 2015 році третьої групи інвалідності, внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби в Республіці Афганістан.

Листом № 11/3-1653 від 29 березня 2016 року Адміністрація державної Прикордонної служби України відмовила позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що у Адміністрації відсутні повноваження щодо такої виплати. Також зазначила наступне, ОСОБА_1 дійсно з 1985 до 1987 року проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу Прикордонних військ КДБ СРСР, які до 21 березня 1989 року були складовою частиною Збройних Сил СРСР. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 3 від 02 січня 1992 року Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР. Враховуючи те, що призов ОСОБА_1 на строкову військову службу та звільнення з цієї служби здійснювалося на підставі наказів Міністра оборони колишнього СРСР і згідно із законодавством він перебуває на військовому обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України, і те, що причинний зв`язок поранення, отриманого ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України, Адміністрація державної Прикордонної служби України, вважає що питання стосовно виплати останньому одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України.

Також суду надано: архівна довідка № 21/59/З-11460, видана 29 вересня 2014 року Центральним прикордонним архівом Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації, відповідно до даних якої, військовослужбовець військової частини № НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_1 перебував на території Республіки Афганістан з 12 березня 1986 року до 20 травня 1986 року; з 09 червня 1986 року до 06 липня 1986 року; з 18 грудня 1986 року до 19 травня 1987 року; з 20 червня 1987 року до 22 липня 1987 року; з 14 серпня 1987 року до 04 грудня 1987 року на підставі наказів командира в/ч №2066 № 061 від 30 квітня 1986 року; № 08 від 19 січня 1987 року; № 071 від 14 червня 1987 року; № 09 від 15 серпня 1987 року; № 099 від 27 вересня 1987 року, № 0133 від 04 грудня 1987 року. Відповідно до наказу МБ РФ № 0119 від 02 травня 1993 року, військова частина № 2066 входить до переліку військових частин та підрозділів прикордонних військ КДБ СРСР, які були направлені для надання військової допомоги Республіці Афганістан, з зазначенням періоду їх перебування (участі в бойових діях, виконання спеціальних завдань) на території цієї держави; копія паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я позивача; посвідчення інваліда третьої групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни серії НОМЕР_6 , видане 05 січня 2016 року УСЗН Харківського району на ім`я позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до ч. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, далі Порядок.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 17 Порядку встановлено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивач проходив військову службу в складі військової частини № 2066 з 24 листопада 1984 року до 03 грудня 1987 року в Афганістані, у період служби отримав контузію внаслідок чого йому встановлено третю групу інвалідності, звільнений з військової служби 03 грудня 1987 року на підставі Наказу МО СРСР № 261, тому його вимога про складання відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», висновку щодо виплати одноразової допомоги як інваліду третьої групи інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби та вимога про зобов`язання направити вказаний висновок до Міністерства Оборони України підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з тих обставин, що зміст висновку не є предметом розгляду цієї справи, оскільки відповідач взагалі відмовив позивачу у складанні висновку.

При вирішенні справи судом також враховано, що відповідно до п. 17 Порядку виплата одноразової грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а позивач звільнений з військової служби 03 грудня 1987 року на підставі Наказу МО СРСР № 26, і вказана обставина не спростована відповідачем та третьою особою, тому суд, не приймає до уваги їх посилання на те, що Харківський обласний військовий комісаріат і Міністерство оборони України не можуть бути зобов`язані складати висновок про виплату одноразової грошової допомоги позивачу, як особі, яка проходила строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР, які не входять до структури Збройних Сил України.

Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача.

Керуючись, ст. 71 КАС України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

П О С Т А Н О В И В :

вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у складанні висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги і направлення його розгляд до Міністерства оборони України.

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат скласти і направити до Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається у той же строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2016 року.

Суддя О.М. Пілюгіна