Справа № 800/439/16
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенди О.В.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Прокопенка О.Б.,

за участю: секретаря судового засідання Шатило Р.П.,

представника Президента України - Гуцала Д.С., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Президента України про визнання незаконним та скасування указу в частині, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 1 серпня 2016 року № 320/2016 (далі - Указ № 320/2016) в частині переведення обраного безстроково судді Дніпровського районного суду міста Херсона Решетова В.В. на посаду судді Новотроїцького районного суду Херсонської області;

- зобов'язати Президента України реалізувати свої повноваження, передбачені частиною другою статті 82 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин; далі - Закон № 2453-VI), - розглянути заяви позивача від 7 квітня, 17 червня, 6 липня 2016 року про його переведення на посаду судді Херсонського міського суду; розглянути заяву позивача від 15 липня 2016 року; видати указ про переведення позивача на посаду судді Херсонського міського суду.

На обґрунтування позову зазначив, що Указ № 320/2016 не відповідає міжнародно-правовим нормам, Кодексу законів про працю України, оскільки ним, на думку позивача, порушено його право на працю, заборону примусової праці, право на приватне сімейне життя та вільний вибір місця проживання.

Крім того, позивач зазначав, що Указом № 320/2016 здійснено втручання в роботу судді, посягання на його незалежність, порушено принцип незмінюваності суддів та правової визначеності. Йшлося у заяві й про те, що позивач підданий дискримінації порівняно з іншими суддями та працівниками ліквідованого Дніпровського районного суду міста Херсона.

Вищий адміністративний суд України постановою від 17 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовив.

Суд установив, що Постановою Верховної Ради України від 2 грудня 2010 року № 2759-VI позивача обрано безстроково на посаду судді Дніпровського районного суду міста Херсона.

Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» (далі - Указ № 15/2016) ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) від 21 березня 2016 року № 27/пс-16 рекомендовано суддю Дніпровського районного суду міста Херсона Решетова В.В., обраного безстроково, для переведення на посаду судді Новотроїцького районного суду Херсонської області.

Вищий адміністративний суд України постановою від 30 травня 2016 року (справа № 800/202/16) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до ВККС про визнання незаконним та скасування зазначеного рішення та зобов'язання вчинити певні дії відмовив.

Указом № 320/2016 суддю Дніпровського районного суду міста Херсона Решетова В.В. переведено на роботу на посаду судді Новотроїцького районного суду Херсонської області.

Не погоджуючись із постановою Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2016 року, ОСОБА_6 з підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), подав заяву про її перегляд Верховним Судом України.

У заяві та доповненнях до неї йдеться про те, що Указом № 320/2016 порушуються конституційні права позивача, цей Указ суперечить ряду міжнародно-правових актів, оскільки ОСОБА_6 без його згоди, за наявності вакантних посад у новоутвореному Херсонському міському суді, де він має бажання працювати, переведено до іншого, найвіддаленішого суду Херсонської області.

Йдеться у заяві й про те, що Указ № 320/2016 виданий на підставі незаконного рішення ВККС.

На думку заявника, судове рішення, яке він просить переглянути, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заява також містить доводи щодо неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України як судом першої інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_6 просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2016 року та прийняти нове рішення - про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні повноваження Президента України визначені статтею 106 Конституції України, відповідно до якої Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, що є обов'язковими до виконання на території України. Закон № 2453-VI визначав організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 4 цього Закону судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 2453-VI у редакції, чинній на момент видання Указу № 15/2016, суди загальної юрисдикції утворюються, у тому числі шляхом реорганізації, та ліквідовуються Президентом України на підставі пропозиції Державної судової адміністрації України.

Відповідно до статті 53 Закону № 2453-VI судді, який обіймає посаду безстроково, гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п'яти років, крім випадків звільнення судді з посади або відставки судді відповідно до цього Закону. Суддю не може бути переведено до іншого суду без його згоди, крім переведення у разі реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в порядку дисциплінарного стягнення.

Переведення судді, обраного безстроково, до іншого суду того самого рівня може здійснюватися Президентом України без конкурсу тільки у випадку реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (частина друга статті 82 Закону № 2453-VI).

Аналогічним чином таке переведення врегульовано й у Положенні про порядок переведення судді до іншого суду того самого рівня у випадку реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, затвердженого рішенням ВККС від 23 жовтня 2015 року № 68/зп-15 (далі - Положення).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Вищий адміністративний суд України виходив із того, що оскільки Дніпровський районний суд міста Херсона, де працював позивач, було ліквідовано, Президент України правомірно видав Указ № 320/2016 про переведення ОСОБА_6 на роботу на посаду судді Новотроїцького районного суду Херсонської області.

Колегія суддів вважає, що Вищий адміністративний суд України повно і всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи та дав належну оцінку дослідженим у ній доказам.

Суд на підставі аналізу чинного законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що Президент України, видаючи Указ № 320/2016, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не може погодитися з наведеними у заяві доводами про незаконність Указу № 320/2016, оскільки можливість переведення судді до іншого суду без його згоди у разі ліквідації суду закріплена на законодавчому рівні, а саме у статті 53 Закону № 2453-VI.

Не суперечить, на думку колегії суддів, Указ № 320/2016 і міжнародно-правовим актам, про які йдеться у заяві, зокрема Європейській хартії про закон «Про статус суддів» (далі - Європейська хартія) та Монреальській універсальній декларації про незалежність правосуддя (далі - Декларація), оскільки ці акти, декларуючи загальне правило щодо неможливості переведення судді з одного суду до іншого без його згоди, містять винятки з цього правила.

Так, за змістом пункту 3.4 Європейської хартії суддю може бути переведено до іншого суду без його згоди у разі законної зміни судової системи, а згідно з пунктом 15 Декларації судді не можуть бути переведені з одного суду до іншого за винятком системи регулярної зміни (ротації) кадрів.

Рішення ВККС від 21 березня 2016 року № 27/пс-16, яким ОСОБА_6 рекомендовано для переведення до Новотроїцького районного суду Херсонської області, було оскаржене позивачем до Вищого адміністративного суду України, який за результатами розгляду справи 30 травня 2016 року відмовив у задоволенні позову про визнання цього рішення незаконним та його скасування. Постанова суду у цій справі є чинною, а тому наведені у заяві доводи про те, що Указ № 320/2016 виданий на підставі незаконного рішення ВККС, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Що стосується наведених у заяві доводів про неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України як судом першої інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, слід зауважити таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 237 КАС з підстав неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, Верховним Судом України можуть бути переглянуті лише рішення суду (судів) касаційної інстанції.

Водночас рішення Вищого адміністративного суду України у справі, що розглядається, постановлене цим судом як судом першої інстанції в порядку, передбаченому статтею 171-1 КАС. Такі судові рішення Верховний Суд України переглядає з підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 237 КАС, а саме порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у конкретній справі. Тому з наведеними у заяві доводами і в цій частині погодитися не можна.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, що могло призвести до неправильного вирішення справи, при перевірці постановленого у справі судового рішення колегією суддів не встановлено.

Оскільки Вищий адміністративний суд України розглянув справу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а рішення цього суду є законним та обґрунтованим, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування, а відтак і для задоволення заяви про перегляд зазначеного рішення.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

постановила:

У задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Кривенда

Судді: О.Ф. Волков М.І. Гриців О.Б. Прокопенко