Справа № 575/275/17
Суддя: В'юник Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 575/275/17
Провадження № 2-а/575/7/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: судді Вюник Н.Г.

за участю секретаря Бондар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Писарівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

Позивач просить постановити рішення суду, яким визнати дії відповідача щодо відмови йому у відновленні, нарахуванні та виплаті пенсії за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року незаконними та зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відновити, нарахувати та виплатити призначену йому пенсію за вислугу років за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року. В позовній заяві зазначає, що йому 01 квітня 2014 року призначено пенсію за вислугою років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 16 квітня 2014 року він працює на посаді керівника апарату Великописарівського районного суду Сумської області, тобто на посаді державного службовця. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії за вислугою років йому було припинено з 01.04.2015. Оскільки до 01.06.2015 Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, 15 лютого 2017 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про відновлення виплати пенсії за вислугою років на підставі п. 5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, але йому було відмовлено у нарахуванні та виплаті пенсії за вищезазначений період. Крім того, в позовній заяві зазначає, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки в лютому 2017 року йому стало відомо про порушення його прав.

Сторони в судове засідання не зявилися, але надали заяви про слухання справи в їх відсутність. Позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Справа розглядалась в порядку письмового провадження, в порядку ст. 41 КАС України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача надав заперечення, в якому зазначає, що підстави для нарахування та виплати пенсії позивачеві ОСОБА_1 за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року відсутні. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки він звернувся до суду пропустивши шестимісячний строк, встановлений відповідно до ст. 99 КАС України. Підстав для поновлення строку суду не надав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює на державній службі на посаді керівника апарату суду у Великописарівському районному суді Сумської області з 16 квітня 2014 року і по даний час, що підтверджується довідкою.

З копії пенсійного посвідчення слідує, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугою років.

15 лютого 2017 року ОСОБА_1 звертався до Головного Управління ПФУ у Сумській області з листом, в якому просив відновити йому виплату пенсії, провести нарахування та виплатити йому пенсію за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, при цьому посилався на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», що підтверджується копією листа.

03 березня 2017 року Головне Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області відмовило в нарахуванні та виплаті пенсії за вислугою років ОСОБА_1 за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, оскільки він працює.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії за вислугою років позивачу було тимчасово призупинено, починаючи з 01.04.2015 року.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З ст.46 Конституції України слідує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно яких: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; - у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено у такій редакції: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

Крім того, п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 було визначено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

В той же час, відповідно п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

За змістом цієї правової норми, вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України «Про державну службу».

Отже, необхідно констатувати, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення, і відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 01.06.2015 посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 01.06.2015 року виплата пенсії, яка призначена позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підлягала відновленню, а відмова у цьому суб'єкта владних повноважень є незаконною.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляє ухвалу.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду ( ст. 100 КАС України).

У ході судового розгляду суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом поважними, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 159, 165, 167, 185, 186, 255 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду як такий, що поданий після закінчення строків звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського адміністративного апеляційного суду через Великописарівський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г. Вюник