Справа № 463/5614/16-а
Суддя: Грицко Р. Р.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року Справа № 463/5614/16-а

Провадження № 2-а/463/66/17

Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Кисиличин М.В.,

з участю представника позивача - Завади Р.В.,

представників відповідача - Полуліх Н.І., Вінак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м.Львова про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з адміністративним позовом про визнання протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку її пенсії, як державного службовця, у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Просить зобов'язати відповідача, здійснити їй перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2015 року у розмірі 80% від заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, у відповідності до поданих нею довідок від 02.11.2016 року № 7485/1/12-16 та від 27.10.2016 року №7254/1/13-05, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, з наступним переглядом відповідачем розміру її пенсії державного службовця у зв'язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та наступним перерахунком пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, виходячи із 80% суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Однак, вимоги щодо покладення обов'язку на відповідача здійснити такий перерахунок розглядаються судом з 01.06.2016 року, в межах шестимісячного строку для захисту права, з врахуванням винесеної судом ухвали від 11.05.2017 року про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області. Після її звільнення, з 31.03.2014 року їй було призначено пенсію по інвалідності, як державному службовцю відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 80% від заробітку працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати державного службовця на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», 04.11.2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок їй раніше призначеної пенсії. Разом із заявою нею подано довідку від 27.10.2016 року про реорганізацію Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області та довідку від 02.11.2016 року про складові заробітної плати з 01.12.2015 року начальника Головного управління Держпраці у Львівській області.

Однак, листом від 16.11.2016 року відповідач відмовив їй в перерахунку пенсії з підстав того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначалась пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

Вважає, таку відмову відповідача протиправною, оскільки на момент її виходу на пенсію діяв Закон України «Про державну службу» 1993 року, зокрема, його стаття 37-1, якою передбачалося її право на перерахунок пенсії у випадку підвищення розміру заробітної плати державних службовців. При цьому переконана, що незважаючи на внесення змін у цю статтю Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року, вказана норма маючи вище ієрархічне значення над постановою Кабінету Міністрів України, продовжувала передбачати її право на перерахунок пенсії аж до втрати чинності ст.37-1 Закону з 01.05.2016 року, дати набрання чинності новим Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року. Разом з тим вважає, що відсутність прийнятої постанови Кабінетом Міністрів України щодо порядку перерахунку пенсії на час виникнення у неї права на перерахунок пенсії з 01.12.2015 року не може позбавляти її права на такий перерахунок.

Крім цього вказала, що на момент її виходу на пенсію діяла постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, п.5 якої передбачав її право на перерахунок пенсії з часу виникнення права на перерахунок пенсії незалежно від моменту звернення до пенсійного органу з даним питанням. Вказана норма є спеціальною, а тому має перевагу у застосуванні щодо неї у порівнянні із абз.2 ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Переконана, що відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі у випадку погіршення становища особи, що відбулося внаслідок прийняття нових нормативно-правових актів щодо регулювання пенсійного забезпечення державних службовців. Вона пропрацювала більше 20 років на посаді державного службовця розраховуючи, що після виходу на пенсію держава їй гарантуватиме підвищення розміру її пенсійного забезпечення у зв'язку із збільшенням розміру працюючих державних службовців на аналогічній посаді. Внаслідок зміни законодавства вона не може бути позбавлена її права на перерахунок пенсії внаслідок підвищення заробітної плати державних службовців, яке у неї існувало на момент призначення такої пенсії, а також розмір її пенсії не може обмежуватися розмірами прожиткових мінімумів. Крім цього, зміна норм постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, а згодом її повне скасування свідчить про відмову держави нести відповідальність перед непрацюючими державними службовцями, які перебувають на пенсії, звужує її конституційне право на належне пенсійне забезпечення та суттєво погіршує її становище. В підтвердження своєї позиції посилається на ряд рішень Конституційного Суду України, рішень Європейського Суду з прав людини у справах «Суханов та Ільченко проти України», щодо порушення майнового інтересу заявника, та «Будченко проти України», щодо обов'язку держави запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги. А тому просить адміністративний позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з аналогічних підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти адміністративного позову. Вважає відмову відповідача від 16.11.2016 року у здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі її заяви законною, оскільки з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII у зв'язку із чим положення Закону № 3723-ХІІ, на які посилається позивач втратили свою чинність. Відповідно до ст.90 чинного Закону України «Про державну службу», з 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положення якого не передбачають підстав для перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців. Тому вважає, що оскільки позивачем подано заяву про перерахунок пенсії в листопаді 2016 року після змін у законодавстві, що регулює пенсійне забезпечення державних службовців, відтак підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача немає.

Крім цього зазначила, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року за № 1013 внесено зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, а саме виключено п.4, яким було передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Також вказала, що у відповідності до законодавчих змін у Законі України «Про державну службу» з 01.01.2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01.05.2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються. А тому вважає, що підстав у відповідача для задоволення заяви позивача про перерахунок пенсії не було, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам в їх сукупності, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.3.ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, з 28.03.2014 року позивачу ОСОБА_4 призначено пенсію по інвалідності 2-ої групи загального захворювання відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року у розмірі 80% від заробітної плати (а.с.30).

04 листопада 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям. До заяви надано довідку про реорганізацію та довідку про заробітну плату для перерахунку пенсії (а.с.20).

Листом від 16.11.2016 за № 9869/03-17 (а.с.18), Управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова (правонаступником якого являється Личаківське об'єднане управління Пенсійного Фонду України м.Львова), позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, яким скасовано з 01.06.2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» 1993 року.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у перерахунку раніше призначеної пенсії, позивач звернулася до адміністративного суду з цим позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Дійсно, на момент призначення позивачу пенсії, пенсійне забезпечення державних службовців регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачу, передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії Кабінет Міністрів України 31 травня 2000 року прийняв постанову № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії», згідно з пунктами 4 та 5 якої, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», за винятком працюючих, визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в подальшому законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Так, з 01.01.2015 року у статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ було внесено Законом України від 28.12.2014 року № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно з якими визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIII, пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII.

Закон № 213-VIII чинний, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, тому, відповідно, із вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII.

Також, пунктом 1 змін, що вносились до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15 грудня 2015 року, у постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» пункт 4 виключено, абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, з 01 січня 2015 року в Законі № 3723-XII, а з 15 грудня 2015 року в постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» відсутні норми, які б регламентували умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 взагалі втратила чинність.

Крім цього, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, в статті 90 якого визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 травня 2016 року, відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25 січня 2012 року за № 3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення, шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Таким чином, оскільки внаслідок невиконання вимог п.5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, щодо прийняття закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 01 червня 2015 року є скасованими норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до Закону № 3723-XII, водночас постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013 внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 і виключено пункт 4, яким було передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 травня 2016 року взагалі відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, то відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку пенсії, суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії виникло в неї у зв'язку із підвищенням заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, в неї виникло право на перерахунок пенсії в законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення її перерахунку.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у відповідача були відсутні законодавчі підстави для здійснення перерахунку його пенсії, у зв'язку із чим його вимоги є необґрунтованими, а заявлений адміністративний позов підлягає відхиленню внаслідок його безпідставності.

Покликання позивача на рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Суханов та Ільченко проти України», «Будченко проти України» в частині того, що неурегульованість питання перерахунку пенсії державних службовців, відсутність механізму реалізації права на перерахунок пенсії є втручанням у визначений її майновий інтерес як державного службовця за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки як уже зазначено судом, починаючи з 01.05.2016 року законодавство України в частині пенсійного забезпечення зазнало істотних змін, внаслідок яких у позивача відсутнє саме право для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, а не механізм реалізації такого права. Також є безпідставними посилання позивача на численні рішення Конституційного Суду України та правові позиції Верховного Суду України, оскільки такі приймалися судами щодо інших правовідносин. А позиція позивача щодо заборони обмеження максимального розміру пенсії взагалі не стосується заявленого предмету спору.

Крім цього, у суду відсутні підстави для покладення обов'язку на відповідача здійснювати перерахунок та виплату позивачу пенсії в майбутньому у зв'язку із зміною прожиткового мінімуму, оскільки у відповідності до положень ст.3 КАС України суд розглядає адміністративні спори виключно щодо уже порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи, та не може вирішувати правовідносини, що між сторонами не настали.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову додатково слід зазначити, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, тобто, не відбулося звуження обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Керуючись ст.ст.7-12, 86, 161, 162, 163, 167, 256, 267 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м.Львова про визнання протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку її пенсії, як державного службовця, у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; покладення обов'язку на відповідача здійснити їй перерахунок та виплату пенсії з 01.06.2016 року у розмірі 80% від заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, у відповідності до поданих нею довідок від 02.11.2016 року № 7485/1/12-16 та від 27.10.2016 року № 7254/1/13-05, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, з наступним переглядом відповідачем розміру її пенсії державного службовця у зв'язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та наступним перерахунком пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, виходячи із 80% суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії - відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м.Львова, шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Грицко Р.Р.