Справа № 707/630/17
Суддя: Смоляр О. А.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача Голімбієвського В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БУПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Голімбієвського Вадима Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 14.03.2017 року він рухався на власному автомобілі та був зупинений відповідачем, який повідомив йому, що він порушив правила дорожнього руху, оскільки під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, а саме мобільним телефоном, а потім, без складання відповідного протоколу, виніс постанову, якою наклав на нього стягнення у виді штрафу за порушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вважав такі дії відповідача протиправними, оскільки останній, незаконно розглянувши справу в місці зупинки транспортного засобу, не дав йому скористатися правами передбаченими ст.268 КУпАП. Зазначив,що відповідач грубо порушив ст.ст. 278, 279 КУпАП. Просив визнати дії інспектора роти № 4 БУПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Голімбієвського Вадима Олеговича щодо складання постанови серії АР №729882 про адміністративне правопорушення від 14.03.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП незаконними; визнати постанову серії АР №729882 про адміністративне правопорушення від 14.03.2017 року незаконною та скасувати її.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав з обґрунтувань зазначених в позові. Просив його вимоги задовольнити.

Відповідач інспектор роти № 4 БУПП в м. Черкаси лейтенант поліції Голімбієвський В.О. вважав позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 порушив п.2.9 «д» Правил дорожнього руху України користуючись мобільним телефоном при керуванні автомобілем. Відповідач, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачений законом. Просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши доводи сторін, пояснення свідка, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 14.03.2017 року постановою серії АР №729882, винесеною інспектором роти № 4 БУПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Голімбієвським В.О. позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.2.9 «д» ПДР України за фактом того, що він 14.03.2017 року, о 14-й годині 45 хвилини, в м. Черкаси по вулиці Руставі,7, керував автомобілем НОМЕР_1 і користувався засобами зв'язку, тримаючи в руці, а саме розмовляв по мобільному телефону. При цьому на позивача була накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення, в тому числі, правил дорожнього руху, а також передбачені частинами першою, другою та третьою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 р. №1395 та зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80і81(в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1,статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128,129,статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Розділом ІІІ даної Інструкції також встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.2.9 «д» Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

У постанові, винесеної відповідачем, встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом користувався засобами зв'язку (мобільним телефоном), тримаючи їх у руці.Доводи позивача, що він оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення при винесенні відносно нього вищевказаної постанови не ґрунтуються на матеріалах справи і є безпідставними. Вказане також підтверджується і дослідженими у судовому засіданні записами з нагрудних відеокамер поліцейських.

Зокрема на записі DSJX300044_ СА0044, проміжок запису 2.52 - 3.50, достовірно вбачається, що позивач визнав факт користування мобільним телефоном і погодився з твердженнями відповідача про порушення ним правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, цим ж відеозаписом спростовуються і доводи позивача про те, що йому не дали можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, адже після роз'яснення таких прав інспектор поліції оголосив, що буде здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення, але позивач жодних клопотань не заявляв.

За таких обставин відповідач, не склавши протокол про адміністративне правопорушення, діяв згідно з вимогами чинного законодавства.

Доводи позивача про те, що оскаржуємо постанова винесена на місці зупинки транспортного засобу без розгляду адміністративної справи та без врахуванням висновків Конституційного суду України наданих в Рішенні №5-рп/2015 від 26. 05.2015 року є хибними, адже вказаний висновок Конституційним Судом було зроблено до внесення змін відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII.

Цим Законом внесено зміни і до ст.258 КУпАП, які передбачили можливість не складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ч.2).

При цьому ч.5 цієї статті встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 4ст. 258 КУпАПу випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно дост.283 КУпАП.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, в тому числі, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

З врахуванням положень ст.222 КУпАП, вказані норми кореспондуються і з положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 р. №1395 та зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 року за №1408/27853.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу вищевикладених нормативних актів, положення яких в установленому порядку не визнавалися неконституційними та встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, постанова про адміністративне правопорушення серії АР №729882 від 14.03.2017 року за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для її скасування, а відтак, у задоволенні вимог позивача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2,8-12, 71, 159-163 КАС України, ст.ст.7,9, 245,247, 251, 254,256,293 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БУПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Голімбієвського Вадима Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Черкаський районний суд Черкаської області.

Суддя: О. А. Смоляр