Справа № 2-а-4-227/09/1423
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2011 р.Справа № 2-а-4-227/09/1423

Категорія: 12.3Головуючий в 1 інстанції: Яворська Ж.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Єщенко О.В., Кравця О.О.,

при секретарі Коваленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2009 року у справі за позовом (скаргою) ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації в Миколаївській області про визнання неправомірним наказу про звільнення, поновлення на службі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2004 року ОСОБА_2, в порядку глави 31-А діючого на той час ЦПК України, звернувся до суду із скаргою (позовом) до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації в Миколаївській області про:

- визнання неправомірним наказу в.о. голови ДПА у Миколаївській області від 03 жовтня 2003 року №252-о про звільнення в запас Збройних Сил України по п. "г" ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України;

- зобовязання поновити позивача на посаді начальника відділу по боротьбі з незаконним обігом підакцизних товарів управління податкової міліції ДПА України в Миколаївській області;

- зобовязання провести виплату належних йому сум за час вимушеного прогулу;

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що наказом №252-0 від 03 жовтня 2003 року його було звільнено зі служби на підставі ст.64 п. "г" «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України». Звільнення він вважає незаконним, оскільки його було проведено з порушенням вимог п.70 цього ж Положення.

В ході розгляду справи позивач в травні 2009р. доповнив позов вимогами про стягнення з ДПА в Миколаївській області на його користь моральної шкоди в сумі 50 000 грн. та майнової шкоди в сумі 8 418, 90 грн.

Представники відповідачів позов не визнали, вказуючи, що звільнення позивача було проведено у відповідності до діючого законодавства та одночасно, наполягали на відмові у задоволенні позову в тому числі у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2009 року п/вимоги щодо стягнення належних позивачеві при звільненні сум виділено в окреме провадження.

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2004 року скарга ОСОБА_3 задоволена. Визнано неправомірним наказ в.о. голови ДПА у Миколаївській області №252-о від 03 жовтня 2003 року про звільнення в запас Збройних Сил України по п."г" ст.64 «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України»з посади начальника відділу по боротьбі з незаконним обігом підакцизних товарів управління податкової міліції ДПА України в Миколаївській області. Зобовязано голову ДПА у Миколаївській області поновити ОСОБА_3 на посаді начальника відділу по боротьбі з незаконним обігом підакцизних товарів управління податкової міліції ДПА України в Миколаївській області та провести виплатити грошового та майнового забезпечення по встановлених нормах за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2004 року апеляційну скаргу задоволено частково та змінено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2004 року. Визнано неправомірним наказ в.о. голови ДПА у Миколаївській області №252-о від 03 жовтня 2003 року про звільнення в запас Збройних Сил України по п. "г" ст.64 «Положення….»з посади начальника відділу по боротьбі з незаконним обігом підакцизних товарів управління податкової міліції ДПА України в Миколаївській області. Зобовязано голову ДПА у Миколаївській області поновити ОСОБА_3 на службі в ДПА Миколаївської області.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2008 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2004 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для зясування питання щодо поважності причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ДПА України, ДПА в Миколаївській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на службі - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_2 проходив службу в Управлінні податкової міліції ДПА в Миколаївській області з 2001 року, а на посаді начальника відділу по боротьбі з незаконним обігом підакцизних товарів Управління податкової міліції ДПА в Миколаївської області - з 03 жовтня 2002 року.

Наказом Голови ДПА України №316-о від 03 жовтня 2002 року затверджено штатний розпис Головного Управління податкової міліції ДПА України, а також типові штатні розписи відповідних підрозділів ДПА в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Даним наказом голови ДПА повинні були привести структуру підрозділів податкової міліції у відповідності з визначеним цим наказом типовим штатним розписом.

Наказом голови ДПА в Миколаївській області від 14 травня 2003 року №110 затверджено структуру та штатний розпис підрозділів податкової міліції Миколаївської області відповідно до якого відділ по боротьбі з незаконним обігом підакцизних товарів, який складався із начальника відділу, його заступника та оперативних працівників у кількості 3 особи переведено в категорію відділення у складі оперативного управління податкової міліції ДПА в Миколаївській області з чисельністю 3 особи: начальник відділення та два оперативних працівника. Тобто, відбулися зміни, які передбачали скорочення посади, яку займав позивач.

31 січня 2003 року наказом №103-о ОСОБА_2 було присвоєно чергове спеціальне звання: "полковник податкової міліції".

07 травня 2003 року ОСОБА_2 звернувся з двома рапортами про надання йому відпустки за 2003 рік та одночасно просив звільнити його з органів податкової служби в звязку із скороченням штатів після закінчення відпустки (а.с.31,32).

24 вересня 2003 року ОСОБА_2 на ім'я в.о. Голови ДПА в Миколаївській області ОСОБА_4, фактично повторно надав ще один рапорт з проханням звільнити його з органів податкової міліції ДПА в Миколаївській області за ст. 64 п."г" (в звязку із скороченням штатів) "Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу ОВС" - з 06 жовтня 2003 року (а.с.30). Даний рапорт завізовано та погоджено із усіма безпосередніми керівниками на службами ДПА.

В подальшому, наказом в.о. голови ДПА в Миколаївській області №252-о від 03 жовтня 2003 року полковника п/м ОСОБА_2 було звільнено у запас ЗС України за ст. 64 п. "г" «Положення…»(т.б. через скорочення штатів) з 06 жовтня 2003 року.

24 грудня 2003 року позивач звернувся із листом до голови ДПА України (а.с.4), в якому зазначив, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки воно проведено з порушенням вимог ст.70 розділу У11 "Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу ОВС".

21 січня 2004 року він отримав відповідь на своє звернення, з якої вбачається, що порушень чинного законодавства з боку посадових осіб при звільненні позивача не встановлено.

В березні 2003 року позивач повторно звернувся до голови ДПА України з листом щодо правовірності його звільнення.

Але, 8 квітня 2004 року ОСОБА_2 отримав відповідь на своє повторне звернення, відповідно до якої, йому було роз'яснено порядок звільнення працівників податкової міліції в запас Збройних Сил України в в/званні «полковника»ДПА України.

І тільки 26 квітня 2004 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі даною скаргою (позовом) на неправомірність дій щодо звільнення з займаної посади.

Вирішуючи справу по суті та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, виконавши усі вимоги ухвали ВАС України від 28.06.2008р., виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено місячний строк встановлений ст.233 КЗпП України для звернення до суду для оскарження наказу про звільнення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позову правильними, однак, разом з тим, вважає помилковим мотивування цих висновків, виходячи з наступного.

Так, по-перше, слід зазначити, що порядок, встановлений КЗпП України для розгляду індивідуальних трудових спорів, і норми законодавства про працю, що регулюють припинення трудових відносин, до правовідносин по проходженню служби в податковій міліції не застосовуються. В даному конкретному випадку, на час виникнення спірних правовідносин останні регулювалися Главою 31-А ЦПК України (в редакції 1963 року), "Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України", затвердженим Указом Президії Верховної Ради України від 29 липня 1991 року №1368, "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 та іншими законодавчими актами про ці органи.

Відповідно до пп. "г" п.64 вказаного вище «Положення про проходження служби…»- особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через «скорочення штатів»- при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Пунктом 40 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», (який діяв на час звільнення позивача), скарги рядового або начальницького складу цих органів на незаконність їх звільнення зі служби вирішуються в порядку, встановленому для розгляду скарг на дії чи бездіяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних, посадових і службових осіб у сфері управлінської діяльності, які порушують права та свободи громадян.

Відповідно до вимог ст.248-5 Глави 31-А ЦПК України (в редакції 1963 року), скаргу може бути подано безпосередньо до суду або до суду після оскарження до органу, службовій особі вищого рівня по відношенню до того органу, службової особи, що постановили рішення чи здійснили дії або допустили бездіяльність.

За правилами ч.1 ст.248-5 цього ж Кодексу, скаргу може бути подано в суд: у двомісячний строк, обчислюваний з дня, коли громадянин дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав чи свобод; у місячний строк з дня одержання громадянином письмової відповіді про відмову в задоволенні скарги органом, службовою особою вищого рівня стосовно того органу, службової особи, що постановили рішення чи здійснили дії або допустили бездіяльність, або з дня закінчення місячного строку після подання скарги, якщо громадянином не було одержано на неї письмової відповіді. Пропущений строк може бути поновлено судом, якщо буде встановлено, що його пропущено з поважних причин.

Таким чином, судовою колегією з матеріалів справи встановлено, що з оскаржуваним наказом про звільнення №252-о від 3.10.2003р. позивач був ознайомлений ще в жовтні 2003р. (а.с.10), зі скаргою на неправомірність дій щодо свого звільнення з займаної посади ОСОБА_2 звернувся до голови ДПА України 24 грудня 2003 року (а.с.4), на яку отримав відповідь 21 січня 2004 року, а з позовом до суду звернувся лише тільки 26 квітня 2004 року (т.б. через 3 місяця з дня отримання відповіді або більше ніж через 6 місяців з моменту коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення цим наказом своїх прав).

Таким чином, за таких обставин, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що позивач, в даному випадку, без поважних причин пропустив встановлений нормами глави 31-А діючого на той час ЦПК України (в редакції 1963 року) строк для звернення до суду із даним позовом щодо оскарження наказу про звільнення, у звязку з чим, в задоволенні позову йому належало відмовити саме з цих підстав, а не у зв'язку з пропущення позивачем строку, встановленого КЗпП України, що помилково було зазначено судом першої інстанції в мотивувальній частині постанови.

Що ж стосується посилань ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі на те, що висновки суду 1-ї інстанції про пропущення ним строку звернення до суду є помилковими, оскільки попереднім рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2004р. йому було поновлено цей строк, то судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, оскільки дане рішення суду було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2008 року, у звязку з чим, такі посилання апелянта на це рішення є взагалі безпідставними.

Окрім того, слід зазначити, що позивачем ні до суду 1-ї інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, так і не було надано належних і беззаперечних доказів поважності пропуску встановленого законом строку на подачу позову, і відповідно, ця обставина (на момент розгляду справи) являється самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, що і було вірно застосовано судом першої інстанції.

Також, судова колегія, при прийнятті остаточного рішення по даній справі, акцентує увагу ще й на наступному.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що в ході розгляду даної справи позивач, в звязку з виконанням первісного рішення суду від 15.07.2004р., 16 липня 2004р. (наказ №207-о) був реально поновлений на роботі (посаді), а в подальшому, т.б. в 2006 році він самостійно звільнився з органів податкової міліції через хворобу і до цього часу не працює, знаходячись на пенсії.

До того ж, судова колегія також приймає до уваги і той факт, що в судовому засіданні суду 2-ї інстанції, позивач, наполягаючи на задоволенні своєї апеляційної скарги, одночасно фактично не наполягав на своїх позовних вимогах та реально не бажав знову поновлюватися на службі.

Отже, за таких обставин, колегія суддів також вважає, що позовні вимоги позивача про поновлення його на роботі на цей час є необгрунтованими та взагалі вже неактуальними для нього.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право змінити постанову суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України, підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів, діючи виключно в межах апеляційної скарги та відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України, приходить до висновку про наявність усіх законних підстав для зміни постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2009 року та вважає за необхідне виключити з її мотивувальної частини посилання суду 1-ї інстанції на норми КЗпП України, як на підставу в відмові у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2009 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.06.2009р. посилання суду на норми КЗпП України, як на підставу в відмові у задоволенні позову.

В іншій частині постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2009 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Єщенко О.В.

ОСОБА_1