Справа № 554/12016/15-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/554/24/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 квітня 2017 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 відповідно ст. 267 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку ст. 267 КАС України у справі за адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві (правонаступником якого є Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області) про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування заяви зазначив, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2016 року та додатковою постановою від 10 листопада 2016 року задоволені позовні вимоги та зобов'язано Управління пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення за роботу в 1-й зоні небезпеки Чорнобильської АЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року, виданої ГУДС України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 10 серпня 2015 року № 01-К-316/13 починаючи з 1 квітня 2015 року з виплатою пенсії в подальшому.

Так, на виконання рішення суду листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 683/02-24 від 3 лютого 2016 року йому повідомлено про проведення перерахунку пенсії з 1 квітня 2015 року та виплату нарахованих доплат.

Не погодившись із сумою перерахованої 4 лютого 2016 року пенсії, позивач звернувся до Управління за відповідними роз'ясненнями, на що не отримав обґрунтованої відповіді.

На неодноразові звернення та скарги з приводу проведеного перерахунку пенсії, йому повідомлено, що в обчислення пенсії взята заробітна плата за період з 1 серпня по 25 серпня 1986 року в сумі 2351,50 грн.

З метою роз'яснення правильності проведення перерахунку позивачем ініційовано проведення економічного дослідження. Так, висновком експертно-економічного дослідження Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судової експертизи імені заслуженого професора Бокаріуса № 201 від 1 березня 2017 року перерахунок його пенсії з 1 квітня 2015 року, відповідно до довідки про заробітну плату в зоні відчуження від 10 серпня 2015 року № 01-К-316/13, виданої ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області підтверджується документально в сумі 10591, 22 грн.

Враховуючи чергову відмову Відповідача від 15 березня 2017 року №152/К-17 про відмову у перерахунку пенсії у відповідності до економічного дослідження, позивач, з метою захисту своїх прав та інтересів, звернувся до суду з відповідною заявою.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, просив суд розглядати заяву без його участі.

Представник відповідача - Управління у судове засідання не з'явився, заперечень стосовно отриманої ними 22 березня 2017 року заяви до суду не подав, в зв'язку з чим, суд розцінив його поведінку як згоду на розгляд справи за його відсутності та розглянув її у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про часткове задоволення заяви та у своїх міркуваннях виходить із наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У своїх рішеннях Конституційний Суд України практично не звужує досить широке формулювання вимог статті 55 Конституції України. Згідно з його тлумаченням, кожен має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважає, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють його права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, а тому встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії та бездіяльність.

Крім статті 55 Конституції України, що безпосередньо гарантує право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, це право випливає також з інших її статей. Зокрема, частина друга статті 3 Конституції передбачає відповідальність держави перед людиною за свою діяльність.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі „Класс та інші проти Німеччини, з принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною судовою постановою. Заява підлягає розгляду та вирішенню у судовому засіданні із повідомленням осіб, які беруть участь у справі, протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Загальновідомим є той факт, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі - це дія нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Цей принцип закріплений в ч. 1 ст. 58 Конституції України, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Виходячи з цього принципу, суд вважає, що зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов'язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. Санкції ж юридичних норм, котрі пом'якшують чи скасовують відповідальність особи, зворотну дію мають.

Верховний Суд України у постанові від 1 липня 2014 року в справі № 21-244а14 висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Згідно абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Так, невиконання боржником рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно до приписів ст. 255 КАС України є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України є наслідком протиправності таких дій.

Відповідно до рішення суду позивач має право на перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення за роботу в 1-й зоні небезпеки Чорнобильської АЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року, виданої ГУДС України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 10 серпня 2015 року № 01-К-316/13 починаючи з 1 квітня 2015 року з виплатою пенсії в подальшому.

Враховуючи, що про захист порушеного права позивач дізнався 15 березня 2017 року, суд вважає, що ним не порушено десятиденний термін на звернення до суду з відповідною заявою.

Частково задовольняючи заяву, суд виходить з необґрунтованості вимог в частині стягнення з відповідача на його користь витрат на проведення експертного економічного дослідження.

Крім того, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту-встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Враховуючи, що постановою № 554/12016/15-а питання встановлення судового контролю судом не вирішувалося, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви в цій частині.

Згідно ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить протиправними дії Управління та знаходить порушеним право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 159-163, 267 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської щодо неправильності застосування механізму обчислення пенсії ОСОБА_1 по інвалідності, що настала через захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 на підставі довідки про заробітну плату у зоні відчуження від 10 серпня 2015 року № 01-К-316/13, виданої ГУДС України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2015 року № 554/12016/15-а, додаткової постанови від 10 листопада 2015 року та ухвали про роз'яснення рішення суду від 10 березня 2016 року.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області виконати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2015 року № 554/12016/15-а з урахуванням додаткової постанови від 10 листопада 2015 року та ухвали про роз'яснення рішення суду від 10 березня 2016 року та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності, що настала через захворювання внаслідок Чорнобильсько катастрофи, починаючи з 1 квітня 2015 року на підставі довідки про заробітну плату в зоні відчуження від 10 серпня 2015 року № 01-К-316/13, виданої ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, виходячи з заробітної плати за повний календарний місяць серпень 1986 року( 31 день) та провести відповідні виплати, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині у задоволення заяви відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Савченко А. Г.