Справа № 461/8185/16-а, 2а-461/103/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року № 876/2100/17
ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду міста Львова від 26 січня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС, третя особа заступник начальника ОСОБА_1 митниці ДФС - начальник управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 від 18.05.2016 р. у справі про порушення митних правил № 1642/20909/16 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків суми несплачених митних платежів, а саме 513063,78 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 26.01.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 26.01.2017 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є незаконна, судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, оскаржена постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано наданих позивачем доповнень до адміністративного позову, відносно того, що при винесенні постанови №1642/20909/16 відповідачем було порушено 15-ти денний строк розгляду справи про порушення митних правил встановлений ст.525 МК України. Вказує апелянт, що ввезення позивачем на територію України транспортних засобів здійснювалося в різний час. Так, Seat Toledo було ввезено 20.03.2009 р., тоді як Nissan Primera ввезено 19.09.2014 р.. Тому, відповідач повинен був винести дві окремі постанови про порушення митних правил відносно кожного транспортного засобу. Також апелянт вказуєё що митним органом не зазначено місце і часу вчинення порушення митних правил, тобто не встановлено факту продажу вказаних ТЗ. При цьому, апелянт вказує, що розглядувані ТЗ не були ним продані, а були викрадені. При винесенні оскарженої постанови у провадженні за ст.485 МК України відповідачем не було відібрано пояснень від позивача, а безпідставно використано пояснення з іншої справи за ст.470 ч.3 МК України. На думку апелянта судом першої інстанції також безпідставно не враховано доводів позивача про те, що його не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення митних правил за ст.485 МК України, не відібрано від нього пояснень по суті справи.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 26.01.2017 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 20.03.2009 р. через митний пост «Мостиська» ОСОБА_1 митниці ДФС ввіз в митному режимі «транзит» на митну територію України автомобіль Seat Toledo реєстраційний номер М6599ОJ. Крім цього, позивач 19.09.2014 р. через митний пост «Мостиська» ОСОБА_1 митниці ДФС ввіз в митному режимі «транзит» на митну територію України автомобіль Nissan Primera реєстраційний номер ELC38WC..

09.02.2016 року ОСОБА_1 митницею ДФС складено відносно позивача ОСОБА_2 протокол про порушення митних правил № 0404/20909/16 за ознаками порушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, у звязку із перевищенням строку доставки, встановленого ст.95 МК України, вказаних автомобілів «Nissan Primera» і «Seat Toledo», що перебувають під митним контролем.

За результатами розгляду вказаного протоколу від 09.02.2016 року та матеріалів справи про порушення митних правил ОСОБА_1 митницею ДФС 26.02.2016 року винесено постанову в справі про порушення митних правил №0404/20909/16, якою позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено стягнення у розмірі 8500 грн. штрафу (а.с.11-13).

Такий штраф позивач сплатив згідно квитанції №206 від 22.03.2016 року (а.с.14).

При розгляді вказаної вище справи про порушення митних правил за ст.470 ч.3 МК України у лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 надав пояснення про те, що вказані вище транспортні засоби «Nissan Primera» і «Seat Toledo» він дійсно не вивіз в установлений законодавством 10-ти денний термін за межі території України, а ці автомобілі він продав відповідно за 450 доларів США та 1000 євро (а.с. 45-46).

Також судом встановлено, що 27.04.2016 року посадовою особою ОСОБА_1 митниці ДФС складено протокол відносно позивача ОСОБА_2 про порушення митних правил №1642/20909/16, за ознаками порушення, передбаченого ст.485 МК України. Згідно цього протоколу позивач порушив вимоги та обмеження, встановлені розділом V Митного кодексу України (Глава 17 «Транзит»), а саме, здійснив використання товарів (автомобілів марки «Nissan Primera» реєстраційний номер ELC38WC, та марки «Seat Toledo» реєстраційний номер M6599OJ), стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів (а.с. 38-39).

У даному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 18.05.2016 року. Копію цього протоколу направлено ОСОБА_2 згідно супровідного листа №8107/13-70-26/в/29 (а.с. 47).

За результатами розгляду вищевказаного протоколу та інших матеріалів про порушення митних правил за ст.485 МК України, 18.05.2016 року заступником начальника ОСОБА_1 митниці ДФС України ОСОБА_3 винесено постанову в справі про порушення митних правил №1642/20909/16, якою позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 513063,78 грн. (а.с. 8-10, 48-49).

Із змісту вказаних вище матеріалів про порушення митних правил за ст.485 МК України видно, що позивача визнано винним у тому, що він допустив порушення вимог та обмежень, встановлених розділом V Митного кодексу України (Глава 17 «Транзит»), а саме, здійснив використання товарів (автомобілів марки «Nissan Primera» реєстраційний номер ELC38WC, та марки «Seat Toledo» реєстраційний номер M6599OJ), стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Під використанням цих ТЗ вказано продаж позивачем ТЗ невідомим особам. Сума несплачених позивачем митних платежів становить: за автомобіль «Nissan Primera» - 94550,57 грн., а за автомобіль «Seat Toledo» - 76470,69 грн., разом 171021,26 грн..

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст.485 МК України, несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт 2 ч.1 ст.93 МК України передбачає, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Згідно ст.284 МК України, за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митний режим «транзит».

Відповідно до ст.292 МК України, митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Згідно ст.293 МК України, особами, на яких покладається обов'язок із сплати митних платежів у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів - є особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Частиною 2 ст.193 МК України встановлено, що у разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов'язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів.

Стаття 193 цього Кодексу передбачає, що за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно враховано, що факт порушення позивачем вимог та обмежень, встановлених розділом V Митного кодексу України (Глава 17 «Транзит»), а саме, використання товарів (автомобілів марки «Nissan Primera» реєстраційний номер ELC38WC, та марки «Seat Toledo» реєстраційний номер M6599OJ), стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надано такі пільги, підтверджується матеріалами справи.

Використання вказаних ТЗ здійснено позивачем шляхом продажу цих ТЗ невідомим особам, що підтверджується особистими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Кваліфікацію дій позивача за ст.485 МК України здійснено вірно, як використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 митницею ДФС у березні-квітні 2016 року неодноразово здійснювався виклик позивача з метою вирішення питання щодо справи про порушення митних правил. Крім цього, у протоколі від 27.04.2016 року зазначено, що розгляд справи відбудеться 18.05.2016 року. Копію цього протоколу направлено ОСОБА_2 згідно супровідного листа №8107/13-70-26/в/29 (а.с. 38-39, 43-77).

Тому, являються безпідставними доводи апелянта про те, що при розгляді справи про порушення митних правил за ст.485 МК України від позивача, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності, з вини ОСОБА_1 митниці ДФС не було відібрано пояснень по суті справи і не було повідомлено його про час і місце розгляду справи.

Також являються необґрунтованими доводи апелянта про те, що вказані вище ТЗ «Nissan Primera» та «Seat Toledo» були викрадені, оскільки такі доводи не підтверджуються жодними доказами.

Відносно не зазначення у оскарженій постанові відповідача від 18.05.2016 року місця і часу вчинення позивачем дій щодо використання, тобто продажу, розглядуваних транспортних засобів, то суд апеляційної інстанції вважає, що такі недоліки оформлення матеріалів справи про порушення митних правил не зумовлюють висновків про протиправність і необхідність скасування цієї постанови ОСОБА_1 митниці ДФС.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідально до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 508 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст. 491 МК України).

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Із матеріалів справи про порушення митних правил за ст. 485 МК України видно, що позивача ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він здійснив порушення вимог та обмежень, встановлених розділом V Митного кодексу України (Глава 17 «Транзит»), а саме, використання (продаж) товарів (автомобілів марки «Nissan Primera» реєстраційний номер ELC38WC, та марки «Seat Toledo» реєстраційний номер M6599OJ), стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надано такі пільги.

Тобто, діяння позивача полягали в тому, що він двічі вчинив дії, які підлягають єдиній кваліфікації за ст.485 МК України.

Вказана вище справа про порушення митних правил відносно обох випадків використання товарів (автомобілів) розглянута єдиним провадженням, одним і тим же органом.

Адміністративне стягнення у виді 513063,78 грн. штрафу накладено в межах санкції статті 485 МК України.

Тому, являються безпідставними доводи апелянта про те, що відносно кожного транспортного засобу слід було ОСОБА_1 митниці ДФС складати окремі протоколи і виносити окремі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відносно доводів апелянта щодо порушення відповідачем 15-ти денного строку розгляду справи про порушення митних правил, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 525 МК України, справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Згідно ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Підстави для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил передбачені статтею 531 МК України, Так, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Таким чином, порушення відповідним уповноваженим органом 15-ти денного строку розгляду справи про порушення митних правил не може бути підставою для скасування постанови цього органу про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржена постанова ОСОБА_1 митниці ДФС України від 18.05.2016 року № 1642/20909/16, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 513063,78 грн., є правомірною, а відтак судом першої інстанції прийнято вірне рішення про відмову у задоволенні позову.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 26 січня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлено 15.05.2017 року.