Справа № 159/1272/17
Суддя: Восковська О. А.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1272/17
Провадження № 2-а/159/140/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючої судді Восковської О.А.

з участю секретаря Канашкової О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Гарбарчук Н.М.

представника відповідача Демиденко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ковеля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Управління соціального захисту населення виконкому Ковельської міської ради Волинської області про зобов`язання надати статус члена сім`ї загиблого. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що її чоловік, ОСОБА_2 , який з 02.07.2015 року по 20.12.2015 року та з 16.01.2016 року по 29.04.2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції (м.Маріуполь Донецької області), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер від двобічної дольової пневмонії. Позивачка вказує, що відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 427 від 07.02.2017 року встановлено, що причиною смерті чоловіка позивачки стало ЗАХВОРЮВАННЯ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ, що дає їй право набути статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та отримати відповідне посвідчення.

Отримавши вищезгаданий витяг з протоколу засідання ЦВЛК № 427 від 07.02.2017 року, позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради із заявою про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу їй посвідчення сім`ї загиблого. Однак, у встановленні ОСОБА_1 такого статусу та видачі відповідного посвідчення було відмовлено з тієї причини, що у витязі з протоколу засідання ЦВЛК № 427 від 07.02.2017 року вказано причину смерті - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ, а відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених в ст.ст. 6, 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Відповідач вважає, що відповідно до представлених позивачкою документів смерть її чоловіка не пов`язана з його перебуванням в районах проведення антитерористичній операції, а відтак, немає законодавчої підстави для встановлення дружині померлого військовослужбовця ОСОБА_2 статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач вважає, що відмова Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради неправомірна і просить суд зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради встановити їй, ОСОБА_1 статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

У судовому засіданні позивач та її представник, кожен, зокрема, підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених в адміністративному позові та зазначених вище, просять задовольнити позовні вимоги та зобов`язати відповідача надати позивачу статус особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачка не має права на встановлення їй статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки відповідно до представлених нею документів смерть її чоловіка настала після звільнення останнього з військової служби, не пов`язана з його перебуванням в районах проведення антитерористичній операції, а відтак немає законодавчої підстави для встановлення їй, як дружині померлого військовослужбовця ОСОБА_2 статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Пояснила також, що основною підставою відмови у задоволенні вимог позивача щодо встановлення їй статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було і залишається те, що у витягу з протоколу ЦВЛК причина захворювання і смерті чоловіка позивача зазначена не так, як цього вимагає ст.10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд задовольняє адміністративний позов з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розумінні ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина.

Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, ч. 2 ст. 3, ч.2 ст. 6, ч.1 ст. 8 Конституції України).

Даний спір між сторонами виник з адміністративних правовідносин, які регулюються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядком надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015р. № 740 та Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р. № 302.

У ході судового розгляду адміністративного позову встановлено, що ОСОБА_2 з 02.07. 2015 року по 20.12.2015 року та з 16.01.2016 року по 29.04.2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції (м. Маріуполь Донецької області), про що свідчить видана військовою частиною НОМЕР_1 довідка від 02.02.2017 року № 6726 та копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 24.02.2016 року.

Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 -польова пошта (по стройовій частині) № 93 від 01.05.2016 року сержант ОСОБА_2 , командир евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону, звільнений наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 01 травня 2016 року № 45-к з військової служби у запас відповідно до підпункту «є» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України від 22 квітня 2016 року № 115/2016 «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період», та з 01.05.52016 року виключений із списків особового складу частини і з усіх видів забезпечення.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 23.06.2016 року НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У довідці про причину смерті від 21.06.2016 року № 53 вказано, що причиною смерті є двобічна дольова пневмонія. Згідно з Витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 427 від 07.02.2017 року захворювання: «Двобічна дольова пневмонія», сержанта ОСОБА_2 , 1969 року народження, яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданою Волинським ОБ СМЕ (свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 23.06.2016 року, виданого Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області); - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ».

Позивач являється дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 10.08.2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції.

Як установлено судом, після смерті чоловіка позивач звернулася до управління соціального захисту населення виконкому Ковельської міської ради Волинської області з заявою про надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого), але за результатами розгляду вказаного звернення відповідачем прийняте рішення про відмову в наданні їй відповідного статусу, оскільки смерть сержанта ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що не відповідає формулюванню, наведеному у статтях 6 та 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів, а тому на позивачку не поширюється дія п. 1 п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до Положення ження про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК (п.21.9).

Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема, - "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби; - "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності (п. 21.5).

Як убачається з викладеного, розмежовуються захворювання, які виникли в період служби у військових частинах, що входять до складу діючого армії та тих, які не входять до складу діючої армії.

Судом установлено, що ОСОБА_2 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції (м. Маріуполь Донецької обасті), тобто проходив військову службу в складі діючої армії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 вищевказаного Закону України підставою для надання особам, зазначеним в абзаці четвертому цього пункту, статусу сім`ї, на яку поширюється чинність цього Закону, є (але не виключно):

а) клопотання про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", керівника добровольчого формування, до складу якого входила особа, яка загинула (пропала безвісти) чи померла. До клопотання додаються документи або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або інваліда війни, або учасника війни відповідно до цього Закону, що підтверджують участь загиблої (пропалої безвісти), померлої особи в антитерористичній операції;

б) довідка керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

в) висновок медико-соціальної експертної комісії про зв`язок смерті померлої особи з участю в антитерористичній операції.

Відповідно до пп.2. п. 4 Прядку надання статусу особі, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 року № 740 підставами для надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону є для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього порядку:

-Свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи;

-Довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про виконання добровольчим формуванням, до складу якого входила особа, що померла (загинула), завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Смилами, МВС, Національною гвардією чи іншими утвореннями відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами під час перебування безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

-Документи про безпосереднє виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, книг нарядів, матеріалів спеціальних/службових розслідувань за фактами отримання поранень), а також інші видані державними органами матеріалів спеціальних/службових розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівником підприємства, установи, організації рішення про направлення особи у таке відрядження;

-Висновок судово-медичної експертизи.

Для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку (п.5 Порядку).

Рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, приймається структурними підрозділами місцевих держадміністрації з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону (п. 6 Порядку).

Судом установлено, що позивач подала до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради разом із заявою про надання їй статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» усі вище перелічені необхідні документи, у тому числі, витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 427 від 07.02.2017 року, яким установлено, що причиною смерті чоловіка позивача стало ЗАХВОРЮВАННЯ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ».

Отже, формулювання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, викладене в протоколі № 427 від 07.02.2017 року, яке звучить як: «ЗАХВОРЮВАННЯ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ» підтверджує, що захворювання, яке спричинило смерть ОСОБА_2 одержане ним в період проходження ним військової служби, а відтак, дружина померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 має право на встановлення їй статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для надання ОСОБА_1 статусу «члена сім`ї загиблого», відповідно до статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зі змісту п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р. № 302 «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Відмова відповідача у наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі позивачу «Посвідчення члена сім`ї загиблого» є безпідставною, а права позивачки є порушеними та підлягають захисту.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, де зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може вийти за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням вимог ст.162 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язати видати їй посвідчення члена сімї загиблого.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності своїх дій відповідач суду не надав. При цьому, суд враховує, що надані позивачкою письмові докази, а саме витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 427 від 07.02.2017 року не спростований відповідачем, такий висновок є чинним, що не оспорюється і стороною відповідача.

Відтак, покликання представника відповідача на ту обставину, що встановлення позивачу статусу особи, на яку поширюється дія ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є неможливим, оскільки формулювання причинного зв`язку між захворюванням і смертю ОСОБА_2 не ідентичне, визначеному в ст.ст. 6, 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є хибним і суперечить Закону.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст.2, 11, 69, 70, 71, 94, 159 163, 186, 254 Кодексу Адміністративного судочинства України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , статус особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», - як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

Стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

ГоловуючаО. А. Восковська