Справа № 2-а/1570/373/2011
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2011 р.Справа № 2-а/1570/373/2011

Категорія: 3.7.2Головуючий в 1 інстанції: Колесниченко О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Домусчі С.Д., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Гречаного В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління у справах прав споживачів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління у справах прав споживачів в Одеській області про скасування постанови про накладення стягнень,

В С Т А Н О В И Л А :

11 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови відповідача про накладення стягнень № 1506 від 20.12.2010 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року адміністративний позов був задоволений повністю. Скасовано постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів»№ 1506 від 20.12.2010 року, видану Управлінням у справах захисту прав споживачів в Одеській області.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, Управління у справах прав споживачів в Одеській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2011 року працівниками Управління у справах захисту прав споживачів згідно направлення на проведення перевірки №03-0001877 від 16.11.2010 року за згодою Держспоживстандарту України від 08.11.2010 року № 03/18-11657-2010 на підставі листа Дунайської транспортної прокуратури від 15.10.2010 року № 6249/1 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства України про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки, а також додержання правил торгівлі та надання послуг при пасажирських перевезеннях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

На підставі зазначеної перевірки відповідачем було складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 00016604 від 17.11.2010 р. Серії ОЗ (а.с. 28) та припис (а.с. 29).

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 27, 145 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 року в салоні транспортного засобу відсутня інформація про вартість перевезення, не зазначено загальну пасажиромісткість, чим відмолено споживачам у наданні необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послуги, чим порушеного вимоги ст. ст. 15, 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Про приведення надання послуг до вимог чинного законодавства та усунення виявлених в ході перевірки порушень керівнику господарюючого суб'єкту надано припис до акту перевірки в порядку ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», який був виконаний позивачем та листом від 24.11.2010 року відповідача було повідомлене про його виконання (а.с. 52).

За виявлені перевіркою правопорушення 20.12.2010 року Управлінням у справах захисту прав споживачів було винесено постанову № 1506 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої на позивача було накладений штраф у розмірі 252 грн.(а.с. 6).

Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду з метою її оскарження з даними позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Пунктом 7 ст. 23 вищезазначеного Закону передбачено, що в разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевіркою було встановлено, що у порушення п.п. 27, 145 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 року у салоні транспортного засобу відсутня інформація про вартість перевезення, не зазначено загальну пасажироміскість.

Згідно вимог п. 27 зазначених Правил у салоні автобуса розміщується така інформація: 1) витяг із цих Правил (у частині прав та обов'язків водія і пасажира); 2) позначення входу та виходу; 3) відомості про розмір штрафу за безквитковий проїзд і перевезення неоплаченого багажу; 4) відомості про перевізника та страховика (найменування, адреса і телефон); 5) загальна пасажиромісткість із зазначенням окремо кількості місць для сидіння пасажирів; 6) позначення місць розташування аварійних виходів (із зазначенням способу їх відчинення), вогнегасника, аптечки та кнопки екстреної зупинки; 7) напис «Не курити», «Місця для пасажирів з дітьми та інвалідів»(на міських та приміських маршрутах); 8) нумерація місць під час здійснення міжміських та міжнародних перевезень.

Згідно з п. 145 цих Правил перевізник зобов'язаний надавати пасажирам достовірну і своєчасну інформацію про найменування зупинок, можливі пересадки, розмір плати за проїзд тощо.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт»послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні. Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних спеціальних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Проте як було встановлено під час розгляду справи, позивач здійснює особливий вид перевезень перевезення в режимі регулярні спеціальні, які передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт»та «Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 року, на підтвердження чого позивачем було надано до суду паспорт міжміського регулярного спеціального пасажирського перевезення«Ізмаїл пр. Леніна, 23 Одеса вул. Розумовського, 60 Ізмаїл пр. Леніна, 23), схему маршруту регулярного спеціального перевезення, графік руху автобусу.

Перелік документів, необхідних для регулярних спеціальних перевезень зазначений в ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого для автомобільного перевізника необхідно мати такі документи: ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з п. 46 Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 року регулярні спеціальні перевезення здійснюються на підставі договору, згідно з яким перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником транспортних послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

Позивачем до суду був наданий договір № 01/09 від 21.01.2009 року на надання послуг по автоперевезенню пасажирів, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до якого фізична особа-підприємець ОСОБА_2 надає послуги по автоперевезенню приватних підприємців, фізичних осіб, які мають спільну мету у м. Одеса, робітників підприємств, студентів до місця навчання у м. Одеса та у зворотному напрямку у м. Ізмаїл за маршрутом, розкладом та умовами, що передбачені паспортом маршруту міжміського регулярного спеціального перевезення (а.с. 75).

Пунктом 3 зазначеного договору передбачені умови розрахунків за послуги автоперевезення, відповідно до якого сплати за виконані рейси відбувається по домовленості, після підписання акту про виконану роботу у термін 3-х днів згідно тарифам, які діють на період виконання замовлення, або за квитками.

Відповідно до п. 49 вищеназваних правил у салоні автобуса, який здійснює спеціальні регулярні перевезення, розміщується інформація про перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону і страхової суми.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта, що постанова про накладення стягнень № 1506 від 20.12.2010 року правомірна, оскільки позивач надає послуги в режимі регулярних спеціальних перевезень, відповідно до якого законодавством, а зокрема п.п. 46, 49 Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 року та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», визначений виключний перелік документів необхідних для даного виду перевезень, який перевізником у повному обсязі був забезпечений.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова Управління у справах захисту прав споживачів прийняв оскаржувану постанову без належних підстав, тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга Управління у справах прав споживачів в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 200, 205 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління у справах прав споживачів в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління у справах прав споживачів в Одеській області про скасування постанови про накладення стягнень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на судові рішення може бути подана безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О. Скрипченко

Суддя С.Д. Домусчі

Суддя Л.П. Шеметенко