Справа № 2-а-5879/09/1416
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2011 р.Справа № 2-а-5879/09/1416

Категорія: 10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Єщенко О.В., Кравця О.О.,

при секретарі Коваленко І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

04 червня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008р.р. в сумі 4675грн..

В попередньому судовому засіданні 16.09.2009 року Ленінським районним судом м. Миколаєва в якості співвідповідача до участі у справі було притягнуто Головне управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради по виплаті ОСОБА_1 у 2007, 2008 роках щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, що не відповідає вимогам закону. Визнано протиправною відмову Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради у здійсненні перерахунку та сплаті ОСОБА_1 заборгованості по допомозі на оздоровлення у 2007, 2008 роках. Зобовязано Департамент праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради призначити, донарахувати ОСОБА_1 недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати за 2007, 2008, 2009 роки. Зобовязано ГУ праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації виплатити ОСОБА_1 нараховані Департамент праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати за 2007, 2008, 2009 роки. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції від 27 жовтня 2009 року, представник Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації 23 листопада 2009 року подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2009 року в частині зобовязання ГУ праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації виплатити ОСОБА_1 нараховані Департаментом праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати за 2007, 2008, 2009 роки»та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні цих позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом 1-ї та 2-ї інстанцій встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення, виданого Хмельницькою обласною державною адміністрацією 06.05.1993 року (а.с. 3), а тому, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року йому повинна була виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Однак, в 2007-2008 роках ОСОБА_1 отримав допомогу у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, щорічна допомога на оздоровлення за 2007-2009 р.р. ОСОБА_1 нарахована відповідачем згідно з Постановою Кабінету Міністрів «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи»№562 від 12.07.2005 р., за 2007 р.-100 грн., за 2008 р.-100 грн., за 2009 р.-100 грн. та виплачена за 2007 р.-2008 р. у повному обсязі.

Розглядаючи справу по суті та приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з пріоритетності законів над підзаконними актами, однак при цьому порушив матеріальний і процесуальний закон.

Так, відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»особам, які постраждали внаслідок ліквідації аварії ЧАЕС, передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України дію ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008., визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п/п. 11 п. 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким зупинено на 2008р. дію ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Також, слід зазначити, що в судовому засіданні (а.с.26) та своїх запереченнях на позов (а.с.16) представник Департаменту праці та соціального захисту населення неодноразово зазначав, що відповідно до ст. ст. 99, 100 КАС України, позивачем було пропущено строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права та наполягав на застосуванні судом зазначеної норми при вирішенні спору по суті.

Однак, судом 1-ї інстанції ці доводи представника відповідача не були взяті до уваги і положення ст. ст. 99, 100 КАС України не було застосовано, з чим судова колегія не може погодитись. Як вбачається з матеріалів справи, оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою 04.06.2009 року, то з огляду на приписи ст.99 КАС України (яка діяла на час звернення позивача до суду), розгляду підлягають вимоги позивача лише з 04.06.2008 року.

До того ж, судова колегія також не може погодитись і з висновком суду 1-ї інстанції стосовно зобовязання Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради призначити, донарахувати ОСОБА_1 недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати за 2009 рік та зобовязання Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації призначити виплатити ОСОБА_1 нараховані Департаментом праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати за 2009 рік, оскільки такі п/вимоги позивачем (ні письмово, ні усно) взагалі не заявлялися, і суд 1-ї інстанції з власної ініціативи необґрунтовано і суттєво вийшов за межі позовних вимог, хоча і застосував при цьому ст.11 КАС України.

Отже, за таких обставин, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції помилково задовольнив взагалі незаявлені позовні вимоги та ще й на майбутній час, що є неприпустимим, оскільки відсутній факт відмови позивачу у виплаті цієї допомоги в період після 31.12.2008 року. Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги позивача лише за період з 04.06.2008 року по 31.12.2008 року.

При цьому, ці вимоги позивача по виплаті на його користь недоплаченої частини допомоги на оздоровлення підлягають стягненню не з ГУ праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, а саме з Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради, на який відповідно до чинного законодавства, покладено обовязок по здійсненню компенсаційних виплат особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на території м.Миколаєва.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, в звязку з вищезазначеним, колегія суддів, діючи в межах позовних вимог та апеляційної скарги приходить до висновку про те, що оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення, на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного Управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо обмеження розміру щорічної разової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, з 04.06.2008 року по 31.12.2008 року.

Зобовязати Департамент праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради провести перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 з 04.06.2008 року по 31.12.2008 року відповідно до ст. 48 Закону України «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Єщенко О.В.

ОСОБА_2