Справа № 206/1002/17
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/1002/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"18" квітня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Портній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Запорізького ВП Шамко Сергія Володимировича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

24 лютого 2017 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 лютого 2017 р. близько 15 год. 30 хв. керуючи автомобілем Мерседес МБ100 (НОМЕР_1) з причепом КРД-050100 (НОМЕР_2) він рухався у напрямку траси Бориспіль - Запоріжжя, на виїзді з м. Запоріжжя (на стаціонарному посту поліції) був зупинений інспектором Запорізького ВП Шамко Сергієм Володимировичем. Інспектор поліції звинуватив його в тому, що він виконав зупинку з порушенням правил дорожнього руху, а саме зупинився ближче ніж 10 метрів до виїзду з прилеглої території (територія АЗС). На його прохання надати фактичні докази порушення, а саме фото/відео фіксацію або покази свідків він отримав відмову, його пояснення того, що бордюри на виїзді з АЗС завалено снігом повністю і визначити де саме закінчується територія АЗС не можливо - були інспектором проігноровані. Одразу після цього інспектор зауважив, що причеп КРД-050100 (НОМЕР_2), який він транспортував знаходиться під арештом. Він погодився з інспектором, оскільки 2 години до того він забрав даний причеп із стоянки арештованого майна, купивши його у держави на електронних торгах арештованого майна, всі документи від виконавчою служби та про проведені торги в нього були з собою і він їх надав інспектору. Інспектор, не отримавши його дозволу на те, забрав всі ці документи і сказав, що йому треба зробити копії. Повернувшись до він сказав, що тепер він звинувачує його в тому, що він транспортує причеп без свідоцтва про реєстрацію. Він пояснив інспектору, що свідоцтво про реєстрацію на причеп КРД-050100 (НОМЕР_2) не виймалося у попереднього власника під час арешту та опису майна і що він не може мати такий документ фізично, поки не зареєструє даний причеп в органах реєстрації транспортних засобів і що документи виконавчої служби на причеп містять в собі всі необхідні дані для перевірки причепа КРД-050100 (НОМЕР_2), а саме державний номер причепа НОМЕР_2 та заводський номер шасі/кузову НОМЕР_3. Інспектор наказав надати його документи для складання постанови, його повторні зауваження про відсутність фактичних доказів були знову проігноровані. Під час складання постанови інспектор не ознайомив його з його правами. Він зауважив на це, але і після того інспектор Шамко С.В. його не ознайомив з правами, тоді він сам сказав про те що моє право скласти клопотання для того, щоб перенести розгляд цієї справи за місцем мешканням, оскільки він мешкає у м. Дніпро і перебуваючи у іншому місці не має можливості отримати правову допомогу. Але його клопотання інспектором було проігноровано і він склав постанову про накладання адміністративного стягнення. Отже, постановою серії АР № 926329 від 20 лютого 2017р. про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» та , за невиконання 15.9(и) ПДР «Зупинка забороняється: и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду» та 2.4 а) ПДР «пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1». Зупинку на виїзді з території АЗС я він вважає що виконав вірно, а саме не ближче 10 метрів до виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Також через великі снігові замети перевірити відстань до виїзду з АЗС було не можливо. Жодних доказів того, що він порушив правила дорожнього руху інспектор не надав. Стосовно відсутності документа про реєстрацію причепа КРД-050100 (НОМЕР_2), то такий документ мати при собі було фізично не можливо. При цьому, купивши цей причеп з аукціону арештованого майна він не порушив жодного закону та мав при собі всі документи, які були надані державною виконавчою службою. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та ч.1ст. 126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати дії інспектора поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР № 926329 від 20 лютого 2017р. про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ст. 122 ч.1 КупАП ст. та 126 ч.1 КупАП незаконними. Визнати постанову серії АР № 926329 від 20 лютого 2017р. про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити (а.с.1-2).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що ним правила дорожнього руху порушені не були. Він мав всі необхідні на той час документи по причепу купленого з аукціону. А інші документи він мати не міг. Оригінал акту зданий до сервісного центру для оформлення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

Вислухавши доводи та пояснення позивача дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

Судом встановлено, 20 лютого 2017 року відносно ОСОБА_1 інспектором Запорізького ВП Шамко Сергієм Володимировичем було винесено постанову АР № 926329 від 20.02.2017 року у справі про адмі3 50хв. керуючи автомобілем Мерседес, н/з НОМЕР_1 на 470км, здійснив зупинку ближче ніж 10 метрів до виїзду з прилеглої території, не мав з собою свідоцтво про реєстрацію на причеп, його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. (а.с.3).

01 лютого 2017 року державним виконавцем Юровим А.А. складено акт № 47639143 про проведені електронні торги відповідно до якого реалізовано арештоване майно причеп марки КРД, модель 050100, д/н НОМЕР_2, синього кольору, 2010 року, № кузова/шасі НОМЕР_3. Майно придбано переможцем електронних торгів ОСОБА_3 (а.с.10).

10 лютого 2017 року постановою державного виконавця виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 знято з обліку або перереєстровано транспортний засіб, а саме причеп до легкового автомобіля, марки КРД, модель 050100, д/н НОМЕР_2, синього кольору, 2010 року, № кузова/шасі НОМЕР_3 (НОМЕР_4), що належить на праві власності ОСОБА_5. Усі дії щодо зняття з обліку або перереєстрацію транспортного засобу покладено на ОСОБА_3 (а.с.4).

20 лютого 2017р. державним підприємством "СЕТАМ" м. Запоріжжя було передано ОСОБА_3, як переможцю електронних торгів по лоту 190865, протокол № 226432 від 06.01.2017р. причеп марки КРД 050100, д/н НОМЕР_2, синього кольору, 2010 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_3 (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Керуючись ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Інспектором Запорізького ВП Шамко С.В. відносно ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, тож посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема , необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дане правопорушення не знайшло підтвердження. Дії відповідача не відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем не встановлена ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 15.9 (и) Правил дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);.

Викладені в спірній постанові про адміністративне правопорушення серії АР926329 від 20.02.2017 року обставини в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, жодних допустимих доказів їх достовірності відповідачем надано не було.

Доказів того, що позивач здійснив зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду та те, що не мав документів на причеп також надано не було.

Навпаки позивач в момент зупинки мав всі необхідні на той час документи на причеп придбаний з електронних торгів, що відповідачем враховано не було.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про відсутність події та складу правопорушення, у якому позивача визнано винним оскаржуваною постановою про адміністративне правопорушення АР № 926329 від 20.02.2017 року, якою за ч. 1 ст. 122 КУпАП та за ч. 1 ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425,00грн.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 258, 268, 287, 288, 289 КУпАП ст.ст. 3, 11, 17, 18, 19, 69-71, 159-163, КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2017 року серії АР №926329, якою за ч.1 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425,00 грн., справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков