Справа № 149/742/17
Суддя: Вергелес В. О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/742/17
Провадження №2-а/149/25/17 Номер рядка звіту 18
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

20.04.2017 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Марківського Андрія Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Хмільницький міськрайонний суд з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Марківського А.В. в якому просив: дії поліцейського СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Марківського А.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 341465 від 13.03.2017 року винесену поліцейським СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Марківським А.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 13.03.2017 року керував автомобілем НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, проте порушення ПДР не вчиняв, зокрема і пункту 8.4 ПДР. Про це він повідомив працівника поліції, вину у скоєнні правопорушення не визнав, проте працівник поліції почав відразу ж складати постанову. Вважає, що працівником поліції при цьому порушено вимоги ст. 258 КУпАП, так як працівником поліції без складання протоколу було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, також було порушено право на захист, гарантоване йому ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Також пояснив, що він під знак, який забороняє рух транспортних засобів по вулиці Столярчука, не рухався. Він рухався по вулиці між церковою і міською радою, з якої поворот направо на вулицю Столярчука дозволений. Працівники поліції зупинили його безпідставно. Незважаючи на те, що він заперечував вину у скоєнні правопорушення, як і сам факт його скоєння, працівник поліції протокол не склав, а відразу ж почав оформляти постанову. Потім неофоримивши постанову до кінця, раптово поїхав за викликом чергового на місце якоїсь події. Постанову він отримав через кілька днів поштою.

Відповідач поліцейський СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції Марківський А.В. в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Подав до суду письмове заперечення, яким просив у задоволенні позову відмовити.

Представники третьої особи ГУПП у Вінниькій області в судове засідання не з"явилися, про день, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Також суду не надано витребувану судом для огляду в судовому засіданні справу про адміністративне праовопорушення щодо ОСОБА_1

Ухвалою суду від 10.04.2017 року відповідачу було роз"яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ч. 4 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду в судове засідання не прибув, справа вирішується на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши документи додані позивачем до позовної заяви, перевіривши доводи позовної заяви, зокрема дослідивши копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 341465 від 13.03.2017 року, винесену поліцейським СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Марківським А.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до наступного.

Як вбачається з вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції Марківський А.В. у ній зазначив, що 13.03.2017 року об 11:20 годині в м. Хмільнику по вул. Столярчука, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу знаку 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" та здійснив в"їзд в зону дії зкака, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпаП. Копію постанови ОСОБА_1 надіслано поштою за вих. № 2629 14.03.2017 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем у справі не надано жодного доказу про вчинення позивачем адмінінстративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 341465 від 13.03.2017 року.

Так як позивачем ОСОБА_1 доведено обставини, на яких грунтуються його вимоги, а відповідач не надав суду всіх наявних у нього документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, то суд приходить до висновку, про задоволення позову та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, суд також виходить з того, що відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70,77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110,115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118,119, статтями 134,135,185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зазначена правова норма містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Судом встановлено, що у даному випадку та при встановлених судом обставинах, жодної з підстав визначених Законом, яка б звільняла працівника поліції Марківського А.В. від складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було.

Як вбачається з матеріалів справи, працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не було, що є порушенням Закону.

Також суд, скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, виходить і з того, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складення протоколу про адміністративні правопорушення та розгляд уповноваженим органом справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Як зазначає Конституційний суд, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстави для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення відсутні, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", яке вживається у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься у положеннях частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке вживається в положеннях частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, КУпАП визначені правопорушення, які не потребують довготривалої процедури, але цей перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення. В усіх інших випадках, як і в даному випадку, співробітник поліції зобов'язаний скласти протокол, опитати свідків, отримати пояснення від особи, яку притягують до відповідальності, та направити такий протокол уповноваженому органу, де у відділенні поліції уповноважений співробітник з дотриманням вимог КУпАП зобов'язаний розглянути протокол та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, забезпечивши при цьому особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливість реалізувати права гарантовані їй статтею 59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вимоги Конституції України та КУпАП поліцейським СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Марківським А.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесені постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, дотримані не були.

Статтею 1, частиною 2 статті 3 Конституції України визначено, що Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з вимогами КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частина 1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так як позивачем ОСОБА_1 доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. (; КУС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 213,222, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 76, 79, 80, 99-100, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Дії поліцейського СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Марківського Андрія Вікторовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати неправомірними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 341465 від 13.03.2017 року, винесену поліцейським СРПП № 2 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Марківським Андрієм Вікторовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб"єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу, в разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Хмільницький міськрайонний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Вергелес В.О.