Справа № 813/302/17
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року Справа № 813/302/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стасенко та партнери» до Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, зобовязання вчинити дії ,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стасенко та партнери» (далі - позивач, ТзОВ «Стасенко та партнери») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 25.08.2016;

- зобовязати відповідача виключити із картки особового рахунку платника податків ТзОВ «Стасенко та партнери» інформацію про заборгованість про сплату податку на додану вартість в сумі 10 164,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що висновки акта перевірки від 25.08.2016 №000424/13-07-12-01/35444337 щодо порушення ТзОВ «Стасенко та партнери» терміну сплати самостійно задекларованих грошових зобов'язань з податку на додану вартість не відповідають дійсності та спростовуються наявними у товариства доказами, а саме: платіжними дорученнями з відмітками банку про проведення платежів. Таким чином, з урахуванням тої обставини, що ТзОВ «Стасенко та партнери» виконало свій обов'язок по сплаті податку в порядку та строки, встановлені чинним законодавством України, у відповідача не було правових підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Зазначив, що оскільки позивач в строк, встановлений законом, не сплатив узгоджену суму зобовязань з податку на додану вартість контролюючим органом правомірно застосовано до ТзОВ «Стасенко та партнери» штрафні санкції. З урахуванням викладеного, вказав, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено на підставі та в межах повноважень, визначених законом, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 55 КАС України судом, на підставі поданого представником відповідача клопотання, допущено процесуальне правонаступництво позивача у справі на Личаківську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області (далі позивач, Личаківська ОДПІ).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке:

Личаківською ОДПІ проведено перевірку своєчасності сплати до бюджету ТзОВ «Стасенко та партнери» самостійно визначеного податкового зобовязання з податку на додану вартість.

Вказаною перевіркою встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного податкового зобовязання з податку на додану вартість за лютий та березень 2016 року.

Результати перевірки оформлено актом від 25.08.2016 №000424/13-07-12-01/35444337.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № НОМЕР_1 від 25.08.2016, яким застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію в сумі 425,46 грн. (20%) за несвоєчасну сплату податку на додану вартість.

Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Згідно з пп. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положення п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету.

З акту перевірки та розрахунку штрафної санкції до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення судом встановлено, що штрафна санкція нарахована відповідачем у звязку з несвоєчасною сплатою узгодженого податкового зобовязання по податку на додану вартість, зокрема:

- по податковій декларації з ПДВ від 18.03.2016 № (за лютий) за прострочення платежу на 91 день на суму 1 777,00 грн., застосовано штрафну санкцію в розмірі 20% в сумі 355,40 грн.;

- по податковій декларації з ПДВ від 15.04.2016 № (за березень): за прострочення платежу на 60 днів на суму 340,30 грн. застосовано штрафну санкцію в розмірі 20% у сумі 68,06 грн.; за прострочення платежу на 76 днів на суму 10,00 грн. застосовано штрафну санкцію в розмірі 20% у сумі 2 грн.;

Судом встановлено, що згідно з податковою декларацією за лютий 2016 року № НОМЕР_2 від 18.03.2016 позивачем самостійно визначено суму ПДВ, що підлягала сплаті до бюджету, в розмірі 1 777,00 грн. Вказане податкове зобовязання сплачене позивачем в повному обсязі та зараховане в дохід бюджету 24.03.2016, що підтверджується даними картки особового рахунку платника податків та долученою позивачем довідкою про рух коштів по рахунку.

Відповідно до податкової декларації за березень 2016 року № НОМЕР_3 від 15.04.2016 позивачем самостійно визначено суму податкового зобовязання по ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет в розмірі 3527,00 грн. За даними картки особового рахунку платника податків та довідки про рух коштів по рахунку позивача, зазначена сума податкового зобовязання сплачена позивачем та зарахована до бюджету 25.04.2016.

Відповідачем не надано доказів зарахування вказаних сум на погашення податкового боргу за попередні періоди.

Крім цього, на вимогу суду Личаківською ОДПІ не надано акту звірки розрахунків позивача та не надано доказів на обґрунтування підстав нарахування оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій, з урахуванням доводів позивача та наявних у справі доказів.

Таким чином, судом встановлено відсутність порушень щодо строків сплати ТзОВ «Стасенко та партнери» узгодженого податкового зобовязання по ПДВ за вказані в акті перевірки періоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За положеннями пунктів 3 та 8 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не було дотримано критерію обґрунтованості при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд враховує, що згідно з п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного судуУкраїни № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що викладені в акті від 25.08.2016 №000424/13-07-12-01/35444337 висновки податкового органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов про визнання протиправним та скасування прийнятого на підставі таких висновків податкового повідомлення-рішення є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідача виключити із картки особового рахунку платника податків ТзОВ «Стасенко та партнери» інформацію про заборгованість по сплаті податку на додану вартість суд зазначає таке.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Таким чином, ведення інтегрованої картки (особового рахунку) належить до дискреційних повноважень контролюючого органу. Оскільки в межах цієї справи судом встановлено відсутність порушень позивачем норм Податкового кодексу України при сплаті узгодженого податкового зобовязання по ПДВ, то, відповідно, на виконання судового рішення відповідачу необхідно внести зміни до інтегрованої картки платника податків в межах безпідставно нарахованих сум штрафних санкцій. З огляду на що дана позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 25.08.2016.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.05.2017