Справа № 428/1126/17
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року справа №428/1126/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

Гайдара А.В.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області

на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області

від 28 березня 2017 року

по адміністративній справі № 428/1126/17

за позовом ОСОБА_3

до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області

про визнання протиправним рішення про відмову у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) у лютому 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області (далі - відповідач, управління), в якому просив визнати протиправним рішення відповідача від 18.05.2016 року щодо відмови у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи, зобов'язати відповідача видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.2-4).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 березня 2017 року позовні вимоги задоволені, визнано протиправним рішення Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 18.05.2016 року щодо відмови у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3; зобов'язано відповідача взяти на облік позивача, як внутрішньо переміщену особу та видати йому довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с.37-42).

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Єдиним доводом апеляційної скарги є посилання на п. 7 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яким передбачено, що у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у ст. 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених ст. 1 цього Закону. Вказує, що надані заявником документи, а саме, договір купівлі-продажу квартири, що розташована в м. Луганську, не підтверджують факт його проживання на період наявності підстав, зазначених у статті 1 вищевказаного Закону. В апеляційній скарзі відповідач зауважив про розгляд справи за відсутності представника управління, дане клопотання задоволено судом.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, яка задоволена судом.

За приписами пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 30.08.2012 Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.03.2012 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.5).

Позивач 22 квітня 2016 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з заявою про реєстрацію його як внутрішньо переміщеної особи та видачу відповідного документу. До зазначеної заяви були додані: копія звернення від 20.04.2016 року, копія заяви про взяття на облік особи, копія паспорта та ідентифікаційного номеру, копія пенсійного посвідчення, копія договору купівлі-продажу квартири (а.с.6).

Відповідач листом № 4433/03 від 18.05.2016 року повідомив позивача про відсутність законних підстав для взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу з посиланням на п. 7 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» 20.10.2014 р., № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII). А також зазначив, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої 28.04.2016, позивач має приватну власність на 1/4 частку нежилого приміщення (магазину) № 1 за адресою: АДРЕСА_4, приміщення. Інші права на нерухоме майно відсутні. Тому відсутні законні підстави для взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с.7).

Позивач 02 серпня 2016 року знову звернувся до відповідача з заявою, в якій просив роз'яснити йому, чи можливе його повторне звернення до Управління з оригіналом договору купівлі-продажу на квартиру або нотаріально завіреної копією цього договору для взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи і просив пояснити, чому вони його не зареєстрували як внутрішньо переміщену особу на підставі відомостей про нерухомість в м. Луганську по вул. Оборонній, буд. 3 (а.с.8).

Відповідачем надало позивачу відповідь № 6171/03 від 05.08.2016 року, в якій знову управління послалося на п. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII як на причину відмови для взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи, а також зазначило, що під час особистого прийому у заступника начальника УПСЗН Сєвєродонецької міської ради йому було запропоновано надати оригінал договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, але позивач відмовився. Оскільки ним не було надано доказів, які підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, то підстави для взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи відсутні (а.с.9).

Спірним в межах цієї справи є питання правомірності рішення відповідача щодо не взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 2 статті 4 Закону № 1706-VII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015 року № 921-ІІІ, що набрав чинності з 13.01.2016 року), встановлено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до абзацу 3 ч. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документу, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (зокрема, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно). Дана норма кореспондується з п. 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 (далі - Порядок № 509), який регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно пункту 6 цього Порядку, у день подання заяви безоплатно видається довідка за формою, наведеною у додатку, яка роздруковується на папері формату А4 і підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою відповідного уповноваженого органу.

Пунктом 8 Порядку № 509 встановлено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, або обставини, що раніше існували, істотно змінилися; втрачено або викрадено документи, що посвідчують внутрішньо переміщену особу, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

Як вбачається з відомостей, які знаходяться в інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованих 02.03.2017 та 17.03.2017 ОСОБА_3 на праві приватної власності володіє 1/4 часткою нежилого приміщенням (магазином) № 1 з окремим зовнішнім входом за адресою: АДРЕСА_4, а також на праві приватної власності володіє квартирою за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, за позивачем з 11.12.2009 року зареєстрований транспортний засіб Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. Свідоцтво було видане ВРЕР м. Луганська (а.с.20-23).

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи та показаннями свідків повністю доведений той факт, що позивач проживав у м. Луганську і вимушено покинув своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а тому підпадає під дію Закону № 1706-VII і повинен бути взятий на облік як внутрішньо переміщена особа шляхом видачі відповідної довідки.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 24, ст. 41, ст. 167, ст. 184, ч.1 ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 березня 2017 року по справі № 428/1126/17 залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 березня 2017 року по справі № 428/1126/17 залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 16 травня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

А.В. Гайдар