Справа № 579/251/17-а
Суддя: Моргун О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/251/17-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді Моргуна О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Кролевець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Кролевецькому районі Сумської області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Кролевецькому районі Сумської області (УПФУ у Кролевецькому районі), в якому просить суд визнати протиправним рішення УПФУ у Кролевецькому районі щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця у звязку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та зобовязати УПФУ у Кролевецькому районі здійснити їй перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 80% заробітної плати державного службовця, на підставі довідки фінансового управління Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області від 16.12.2016 року №1381, з 01 грудня 2015 року у звязку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 26 березня 2004 року вона перебуває на обліку в УПФУ в Кролевецькому районі та отримує пенсію державного службовця, призначену за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції на момент призначення пенсії), у розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати, має стаж державної служби понад 10 років.

20 грудня 2016 року вона звернулася до УПФУ в Кролевецькому районі з заявою щодо перерахунку пенсії у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки про заробітну плату №1381 від 16.12.2016, виданої фінансовим управлінням Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області, де вона працювала. Зазначена довідка була додана нею до заяви.

За результатами розгляду заяви УПФУ в Кролевецькому районі листом від 30.12.2016 року № 7545/03-89 повідомило про відмову у перерахунку пенсії.

Вона вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки у звязку з підвищенням з 01.12.2015 року розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 відповідач повинен був здійснити перерахунок її пенсії на підставі довідки фінансового управління Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області від 16.12.2016 року №1381. Також вважає, що при здійсненні перерахунку її пенсії мають застосовуватися норми ст.ст.37, 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії), що визначають розмір пенсії у відсотках 80 % від суми заробітної плати, зазначеної в довідці від 16.12.2016 року №1383 та постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року № 865 в редакції, яка діяла на час призначення їй пенсії.

Позивачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.12).

Відповідач УПФУ в Кролевецькому районі в судове засідання свого представника не направав, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с. 34).

Згідно письмових заперечень відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що перерахунок пенсії здійснюється на підставі норм, чинних на момент проведення такого перерахунку.

З 01.05.2016 року набрав чинності ОСОБА_2 України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу». Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність ОСОБА_2 України «Про державну службу» (№ 3723), крім ст.37, якою передбачено право, умови та підстави для призначення пенсії державним службовцям.

Питання проведення перерахунку пенсії колишнім державним службовцям врегульовано ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі ОСОБА_2 №1058-ІV). Перелік підстав для проведення такого перерахунку пенсії є виключним. Позивачка просить здійснити перерахунок її пенсії у звязку зі зміною посадових окладів державних службовців, проте, зміна розміру заробітної плати державних службовців не є підставою для перерахунку пенсії в розумінні ст.42 Закону №1058-ІV.

Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», пункт 4 якої до 01.12.2015 року визначав порядок обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, з 23.09.2016 року втратила чинність.

Згідно ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

З урахуванням зазначеного положення КАС України та заяв сторін суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 26 березня 2004 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі та отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у розмірі 80% заробітної плати.

20 грудня 2016 року позивачка звернулась до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії у звязку з підвищенням мінімальної заробітної плати державним службовцям з 01.12.2015 року на підставі довідки про заробітну плату №1381 від 16.12.2016, виданої Фінансовим управлінням Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області (а.с.23, 24).

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі №55 від 23.12.2016 року позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, з посиланням на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» перерахунок пенсій державним службовцям не передбачений (а.с.25).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійне забезпечення державних службовців на час призначення пенсії позивачці регулювалось статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (далі ОСОБА_2 №3723-XII).

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії позивачці, передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця був встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 року (далі - Постанова №865).

Однак, в подальшому законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка наголошує на тому, що перерахунок її пенсії у звязку із збільшенням посадових окладів державним службовцям відповідач повинен здійснити на підставі положень статті 37-1 Закону №3723-ХІІ в редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

З таким висновком суд не може погодитись з огляду на наступне.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі ОСОБА_2 № 76-VIIІ), який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ і її викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України». При цьому Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» (набрав чинності з 01.05.2016, далі ОСОБА_2 № 889-VІІІ) визнано ОСОБА_2 № 3723-ХІІ таким, що втратив чинність, крім окремих положень статті 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Тобто, ст.ст.37, 37-1 Закону № 3723-ХІІ, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивачки, з 01.05.2016 втратили чинність.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 № 213-VIIІ, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу». Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивачки до УПФУ в Кролевецькому районі за перерахунком пенсії на підставі статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ, зазначена норма втратила чинність, тому у відповідача відсутні підстави для її застосування.

В Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони № 76-VII, № 213-VIIІ в частині ЗУ «Про державну службу» та №889-VIІI не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню.

У своєму позові позивачка вказує на звуження її існуючих прав і свобод. Відносно цього, суд зазначає, що відмова в перерахунку пенсії позивачці не призвела до зменшення розміру отримуваної пенсії, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та ніяким чином не позбавляє її права на соціальний захист.

Право на пенсію позивачка реалізувала в 2003 році та нарахування її пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ, в редакції чинній на час її призначення. Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у звязку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Щодо зазначення у позовній заяві позивачкою про те, що закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії у часі, а нормами, які визначають механізм проведення перерахунку їй пенсії є норми статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ, який діяв на час призначення їй пенсії, суд вважає за необхідне вказати, що право на призначення пенсії позивачці виникло з 21.11.2003 року, і їй було призначено пенсію згідно діючого на той час законодавства, без порушень і звуження права позивачки на пенсійне забезпечення.

Крім цього, з урахуванням п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VІІІ, якими на теперішній час регулюється порядок первинного призначення пенсій державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Як наслідок, можливість перерахунку пенсії позивачці з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 80% від суми заробітної плати (в тому числі з урахуванням надбавок і доплат до посадового окладу, зазначених у довідці №1381), суд вважає безпідставним і неможливим.

Стосовно не проведення УПФУ в Кролевецькому районі перерахунку пенсії позивачці на підставі нормативних документів, які втратили чинність, суд зазначає наступне: у мотивувальній частині Рішення від 03.10.1997 № 4-зп Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний в часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Тобто, на час звернення позивачки з заявою про перерахунок пенсії положення ст.37-1 Закону №3723-ХІІ вже втратили чинність, тому у відповідача відсутні підстави для їх застосування.

ОСОБА_2 №889-VІІІ взагалі не містить окремого порядку перерахунку пенсій державним службовцям. Стаття 90 цього закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі ОСОБА_2 № 1058-ІV).

Таким чином, пенсії, призначені згідно із Законом №3723-ХІІ, перераховуються у відповідності до вимог Закону №1058-ІV, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що УПФУ в Кролевецькому районі, відповідач у справі, відмовляючи у перерахунку пенсії діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги позивачки про визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії не підлягають задоволенню, і також не підлягають задоволенню вимоги щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачці, які є вихідними від позовної вимоги щодо протиправності рішення УПФУ в Кролевецькому районі у відмові в перерахунку пенсії.

При розвязанні спірних правовідносин судом враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Таким чином, на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачці на підставі ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ і Постанови №865 у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії, як вона просить у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги доводи відповідача щодо зміни законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 18, 19, 70, 71, 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Кролевецькому районі Сумської області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кролевецький районний суд Сумської області шляхом подання в 10 - денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: ОСОБА_3