Справа № 325/567/17
Суддя: Васильцова Г. А.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/325/11/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Васильцової Г.А.

при секретарі - Міняйло А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби «Приазовськ» Жадленко Дениса Васильовича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії начальника відділу прикордонної служби «приазовськ» Жадленка Д.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.. 202 КУпАП; скасувати постанову № 044094 від 28.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою від 28 березня 2017 року за № 044094 він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.. 202 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 119,00 гривень, за те, що він нібито в межах контрольованого прикордонного району перебував без документів, що посвідчують особу. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню оскільки, в постанові зазначені його всі необхідні данні, що свідчить про наявність у нього документа, який підтверджує його особи. При розгляді адміністративної справи відносно нього начальником прикордонної служби Жадленком Д.В. не виконані вимоги ст.. ст.. 245, 280 КУпАП. Факт перебування його на узбережжі Азовського моря без документів об'єктивно нічим не підтверджується, окрім працівників прикордонної служби які є зацікавленими особами. Начальником Жадленком Д.В. проігноровані вимоги ст..ст. 268, 279 КУпАП, в результаті чого відповідач незаконно, за наявності усіх документів підтверджуючих особистість склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 202 КУпАП.; та відповідач позбавив його можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП. Тому, вважає, що дії відповідача протиправні, а постанова № 044094 від 28.03.2017 року підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, пояснюючи тим, що 28 березня 2017 року він дійсно був на автомобілі на узбережжі Азовського моря, при собі мав як паспорт так і посвідчення водія. В море він не виходив. Крім нього були і інші люди на узбережжі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов ОСОБА_1 та пояснив, що саме в оскаржуваній постанові зазначено серія і номер паспорта ОСОБА_1, що свідчить про наявність у нього паспорту 28 березня 2017 року. Тобто, Жадленко Д.В. незаконно за наявності всіх документів склав протокол відносно ОСОБА_1 за ст.. 202 КУпАП, не роз'яснив положення ст.. 268 КУпАП про права та обов'язки; при розгляді справи Жадленко Д.В. не був присутнім.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив що 28 березня 2017 року ОСОБА_1 знаходився на узбережжі Азовського моря без документів, що засвідчують особу. ОСОБА_1 повідомив наряду прикордонників про відсутність документів, потім згадав, що в автомобілі є паспорт. Тобто на момент затримання та на момент складання протоколу ОСОБА_1 зазначав, що він не має при собі документів, які встановлюють особу, чим порушив вимоги п. 7 положення «Про прикордонний режим». Спочатку протокол складали зі слів, потім доповнювали, коли ОСОБА_1 згадав, що у нього в автомобілі є документи. Якщо б ОСОБА_1 не згадав про документи, то його доставили до прикордонного відділу для встановлення особи. Під час складання протоколу ОСОБА_1 був повідомленим про розгляд справи відносно нього. Також, під час складання протоколу відносно ОСОБА_3 були присутні і інші правопорушники, які здійснювали незаконний вилов риби.

Заслухавши пояснення сторін, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 202 КУпАП встановлено відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах вїзду-виїзду.

Відповідно до ст.222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску, через державний кордон України. Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; керівники підрозділів органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України.

В судовому засіданні встановлено, що начальником відділу прикордонної служби «Приазовськ» Жадленком Д.В. 28.03.2017 року винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.202 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 119 грн.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Державний кордон України» у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Відповідно до п.1 Положення "Про прикордонний режим", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року №1147, визначено, що цим положенням встановлюється система режимних заходів у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які регламентують відповідно до законодавства правила в'їзду, тимчасового перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб…

Згідно підпункту 3 пункту 2 Положення "Про прикордонний режим", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року №1147 прикордонна смуга - це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або уздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд. До прикордонної смуги не включаються населенні пункти і місця масового відпочинку населення.

Згідно підпункту 1 пункту 2 вказаного Положення, документ, що посвідчує особу: для громадян України - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, службове посвідчення, посвідчення водія чи інший виданий державним органом документ, який має такі обов'язкові реквізити, як прізвище, ім'я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі.

Відповідно до ч.2 п.5 вказаного Положення, контроль за додержанням прикордонного режиму у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі здійснює Державна прикордонна служба у взаємодії з органами внутрішніх справ.

Відповідно до п.6 вказаного Положення, особи, винні у порушенні прикордонного режиму, несуть адміністративну або іншу відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 27.07.1998 «Про прикордонний режим» встановлено, що громадяни України в'їжджаючи у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно до п. 10 зазначеної постанови, особи, зазначені пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов'язані пред'являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Зі змісту постанови вбачається, що 24.03.2017 року о 06-30 год. на березі Азовського моря в районі спуску по вул.. Петровського в с. Степанівка-1 Приазовського району в 3 км на схід від о/б 46А, було виявлено громадянина України ОСОБА_1, який здійснив підхід до берега м/с «Язь» без номерів поза межами об'єкту базування, та здійснив плавання в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги ч. 3 ст.23 Закону України «Про Державний кордон України» та п. 7 постанови КМУ №1147 від 27.07.1998 (а.с. 6).

Позивач в судовому засіданні стверджував, що вказана постанова є незаконною, бо відповідач незаконно, за наявності усіх документів підтверджуючих особу склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 202 КУпАП, оскільки серія та номер паспорту зазначені в постанові, та що відповідач при розгляд справи позбавив його можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП.

Інші обставини скоєного правопорушення, як то зазначено в оскаржуваній постанові, позивачем не оскаржувалося.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, солдат строкової служби, суду пояснив, що 24 березня 2017 року на березі Азовського моря в районі спуску по вул.. Петровського в с. Степанівка-1 Приазовського району в 3 км на схід від о/б 46А вони спостерігали за морем та узбережжям. Помітили, що підплив човен до берегу. Він у складі наряду підбігли до човна, та затримали його, хоча ОСОБА_1 намагався упливти в море. Представилися ОСОБА_1 та повідомили, що він перебуває на території Прикордонного контрольованого району та здійснює незаконний вилов риби. ОСОБА_1 повідомив, що у нього при собі відсутні документи. Але потім, згодом, після того як відносно ОСОБА_1 склали протокол, приїхали працівники поліції він повідомив, що документи у нього є тільки в машині. ОСОБА_1 був одягнутий в рибальських чоботах, світері.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, старший технік відділення логістики Державної прикордонної служби України, суду пояснив, що 24 березня 2017 року він знаходився в наряді на березі Азовського моря в районі спуску по вул.. Петровського в с. Степанівка-1 Приазовського району в 3 км на схід від о/б 46А. Він був старшим наряду, та спостерігали за морем і узбережжям. Помітили, що ОСОБА_1 вийшов на човні з моря, підбігли до нього, представилися. ОСОБА_1 не мав при собі документів. Про це повідомили начальнику. ОСОБА_1 повідомив, що він не має при собі документів ні на човна, ні особи. При складанні протоколу анкетні дані записувалися зі слів ОСОБА_1. Тобто на момент складання протоколу у ОСОБА_1 були відсутні документи.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, головний державний інспектор Бердянського територіального відділу азоврибохорони, суду пояснив, що 24 березня 2017 року, вранці йому подзвонив ОСОБА_11, співробітник прикордонної служби та повідомив, що на узбережжі Азовського моря затримані три особи, які займалися незаконним виловом риби. Він повідомив ОСОБА_7 про затримання осіб. Під'їхавши до узбережжя, вони помітили два автомобілі та один човен без знаків. Прикордонники вказали на ОСОБА_1 та повідомили, що він здійснював незаконний вилов риби. ОСОБА_1 при цьому говорив, що він тут перебуває разом з дівчиною. ОСОБА_1 тремтів, а тому його було запрошено до автомобіля, де ОСОБА_1 надав йому водійське посвідчення. Потім ОСОБА_1 з машини приніс паспорт та ідентифікаційний код. Як складав протокол співробітник прикордонної служби він не знає, оскільки приїхав вже після затримання, тобто пізніше.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, провідний державний інспектор Бердянського територіального відділу азоврибохорони, суду пояснив, що 24 березня 2017 року, вранці йому подзвонив ОСОБА_11 - дільничний інспектор прикордонної служби та забрав його з дому на узбережжі Азовського моря, де відбулося затримання громадянина ОСОБА_12. Через нетривалий проміжок часу приїхав ОСОБА_6 і почали збирати пояснення. ОСОБА_6 складав матеріал відносно ОСОБА_1. Він складав матеріали відносно інших осіб. ОСОБА_1 знаходився разом з ОСОБА_6 у службовому автомобілі. Коли підходив до машини ОСОБА_6, то бачив, що той брав у ОСОБА_1 документ - водійське посвідчення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, рибалка фірми «Гудзон», суду пояснив, що 24 березня 2017 року він бачив як до ОСОБА_1, який перебував на березі, підходили прикордонники. Було ще темно. Потім приїхала рибінспекція - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Бачив, як ОСОБА_6 та ОСОБА_1 сиділи в службовому автомобілі та про щось розмовляли.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснив, що число він не пам'ятає, проте він разом з ОСОБА_8 приїхали на море, подивитися на погоду та порибалити на узбережжі Азовського моря в районі с. Степанівка-1. Слідом приїхав ОСОБА_1, який вийшов та пішов до моря, де до нього підійшли прикордонники та почали казати, що той виплив на човні. Вимагали у ОСОБА_1 документи, той показав посвідчення водія, до автомобіля не пускали.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснив, що він чергував на базі, яку охороняє, чи в березні чи в квітні 2017 року. Почув як під'їхали машини, бачив людей з автоматами. Стояли біля ОСОБА_1, який стояв десь метрів за 20 від моря. Потім під'їхали співробітники поліції. Крім ОСОБА_1 нікого цивільних поруч не було. Потім ще люди приїхали.

Відповідно до вимог статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст.. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України, суд, перевіряє оскаржувану постанову на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Так, оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення АзЧРУ № 044094 від 24.03.2017 року, який є джерелом доказів (а.с.19).

Судом не встановлено порушення вимог ст.256 КУпАП при складанні протоколу, оскільки він має всі необхідні реквізити. Стаття 256 КУпАП передбачає можливість підписання протоколу свідками, понятими у разі їх наявності.

В протоколі зазначено суть правопорушення, яке вчинила особа, зазначені анкетні дані, інші дані, в тому числі і про дату розгляду адміністративної справи. Крім того, в протоколі зазначено, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, додані на окремому аркуші /а.с. 22/, відповідно до яких ОСОБА_1 пояснив, що «він ОСОБА_1, 1971 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_1, що він о 4-00 годині приїхав з дівчиною на берег моря, підійшов до моря та побачив човна з рибою та хотів подивитися. До нього підійшов наряд прикордонників спитали чий човен. Чий човен він не знає. До нього почалися претензія стосовно човна. До човна він на має нічого спільного».

Пояснень стосовно відсутності чи наявності документів, що посвідчують особу, ОСОБА_1 не зазначав.

Також, стаття 268 КУпАП передбачає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

В оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення відмітки про заявлені клопотання відсутні.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена за відсутності особи, яка при цьому належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що відповідає вимогам ст.268 КУпАП.

Розмір накладеного на позивача штрафу відповідає розмірам, встановленим санкцією вказаної статті.

Пояснення позивача, надані в судовому засіданні, що він не порушував вимоги ст.. 202 КУпАП, оскільки мав при собі документи, що засвідчують особу, суперечать поясненням, які він надав при складенні протоколу, які написані ним же власноручно, та стосуються іншого складу правопорушення, яке ним не оскаржується. Суд критично оцінює посилання позивача на те, що фактично правопорушення не було, та про порушення його прав відповідачем, розцінюючи таку позицію позивача як намагання уникнути відповідальності. Факт порушень конкретних прав позивача при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення не надано.

Свідки, які були допитані у судовому засідання, такі як ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 саме засвідчили факт перебування ОСОБА_1 на узбережжі Азовського моря в районі с. Степанівка-1, вже після подій, які відбулися 24 березня 2017 року, та підтвердили факт збирання матеріалів стосовно правопорушення за незаконний вилов риби, а не складання матеріалів за порушення прикордонного режиму, за що передбачена відповідальність за ст.. 202 КУпАП.

Пояснення свідка ОСОБА_9, який зазначив, що ОСОБА_1 на вимогу прикордонників надав посвідчення водія, а до авто його не пускали, спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В свою чергу, відповідач довів, що дії його та рішення було правомірними, що підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були дійсними свідками в момент скоєння правопорушення, передбаченого ст.. 202 КУпАП.

Таким чином, є підстави вважати, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв правомірно, на підставі та в межах наданих повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог, та не вбачає підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 7-11, 71-72, 128, 158-159, 161-162, 167, 171-2 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби «Приазовськ» Жадленко Дениса Васильовича про скасування постанови - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Васильцова