Справа № 817/502/17
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2017 р.Р і в н еСправа №817/502/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Чучаліна К.В.,

відповідача: представник Форет М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Малого приватного підприємства фірми "Промсервіс"
до Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги,
В С Т АН О В И В:

Мале приватне підприємство фірма "Промсервіс" (далі - МППФ "Промсервіс") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправною та скасування вимоги від 10.02.2017 №725-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана вимога податкового органу є неправомірною та такою, що прийнята без наявних на те підстав.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що позивачем було вчасно перераховано всі суми податкового зобов'язання з акцизного податку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Крім того, дотримання МППФ "Промсервіс" податкового законодавства зі сплати акцизного податку підтверджено в судовому порядку. Просила позов задовольнити повністю

Відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснила, що на підставі даних картки особового рахунку у позивача є податковий борг з акцизного податку за липень 2016 року в сумі 36107,76грн. Згідно з даними інтегрованої картки платника податків сплати до бюджету узгодженого грошового зобов'язання не відбулося, станом на 10.02.2017 податковий борг не погашений. Відтак оспорювана податкова вимога прийнята в межах повноважень, наданих чинним законодавством. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.02.2017 ГУ ДФС у Рівненській області для МППФ «Промсервіс» було сформовано та надіслано податкову вимогу форми "Ю" №725-17, якою керівника підприємства повідомлено про те, що станом на 09.02.2017 сума податкового боргу платника за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 36107,76грн. (а.с.4).

Не погоджуючись з таким рішенням податкового органу, МППФ «Промсервіс» звернулося до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, та порядок їх адміністрування, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкову вимогу, у разі коли у нього виник податковий борг.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, оспорювана вимога прийнята на підставі даних інтегрованої картки платника про наявність у позивача податкового боргу з акцизного податку за липень 2016 року в сумі 36107,76грн., яка за даними податкового органу станом на 10.02.2017 не погашена.

Статтею 9 та підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції), який належить до загальнодержавних податків і зборів та справляється на всій території України.

Суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період (пп.222.1.1 п.222.1 ст.222 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.223 Податкового кодексу України, базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю. Платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Таким чином, останнім днем сплати акцизного податку за липень 2016 року є 30 серпня 2016 року.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача податкового боргу з акцизного податку за липень 2016 року, що свідчить про нехтування податковим органом свого обов'язку доказування у адміністративному процесі, передбаченого ст.71 КАС України, то судом досліджено сплату МППФ "Промсервіс" акцизного податку по дату оспорюваної податкової вимоги.

Проаналізувавши сплату позивачем акцизного податку судом встановлено, що у декларації акцизного податку за квітень 2016 року, МППФ "Промсервіс" було задекларовано 18000,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.15-17).

17.05.2016 позивачем, на підставі платіжного доручення №2426, через розрахунковий рахунок у ПАТ "Фідобанк" перераховано до бюджету акцизний податок за квітень 2016 року в сумі 36000,00грн., про що свідчить штемпель банку (а.с.48).

Поряд з цим, судом з'ясовано, що ці обставини були також встановлені під час розгляду Рівненським окружним адміністративним судом адміністративної справи за №817/919/16, за наслідками якого 14.11.2016 прийнято рішення про задоволення позовних вимог МППФ "Промсервіс", та яке 10.01.2017 набрало законної сили, а тому в силу вимог ч.1 ст.72, ч.2 ст.255 КАС України не потребують доказування (а.а.с.59-62).

Так, у вказаному рішенні суд зазначає, що позивачем своєчасно подано до банківської установи платіжне доручення про перерахування до бюджету грошових зобов'язань з акцизного податку за квітень 2016 року, а відтак, ним виконано усі дії, які від нього залежали для належного виконання податкових зобов'язань.

Крім того, у декларації акцизного податку за травень 2016 року, МППФ "Промсервіс" задекларовано 21939,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.18-20), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 30.06.2016 №558 на суму 3939,00грн. (а.с.49).

Відтак, враховуючи переплату згідно з платіжним дорученням від 17.05.2016 №2426 на суму 18000,00грн. (36000,00 - 18000,00), позивачем за травень 2016 року було перераховано до бюджету 21939,00грн. податкових зобов'язань, тобто у повному обсязі.

Поряд з цим, судом з'ясовано, що ці обставини були також встановлені під час розгляду Рівненським окружним адміністративним судом адміністративної справи за №817/2230/16, за наслідками якого 16.01.2017 прийнято рішення про задоволення позовних вимог МППФ "Промсервіс", та яке 24.02.2017 набрало законної сили, а тому в силу вимог ч.1 ст.72, ч.2 ст.255 КАС України не потребують доказування (а.а.с.98-102).

Згідно з декларацією акцизного податку за червень 2016 року, позивачем задекларовано 21334,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.21-23), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 29.07.2016 №1149 в сумі 21334,00грн. (а.с.50).

У декларації акцизного податку за липень 2016 року, МППФ "Промсервіс" задекларовано 24456,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.24-26), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 30.08.2016 №1817 в сумі 24456,00грн. (а.с.51).

Згідно з декларацією акцизного податку за серпень 2016 року, позивачем задекларовано 25305,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.27-29), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 30.09.2016 №2499 в сумі 25305,00грн. (а.с.52).

У декларації акцизного податку за вересень 2016 року, МППФ "Промсервіс" задекларовано 24926,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.30-32), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 28.10.2016 №623 в сумі 24926,00грн. (а.с.53).

Згідно з декларацією акцизного податку за жовтень 2016 року, позивачем задекларовано 27957,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.33-35), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 28.10.2016 №624 в сумі 31765,00грн. (а.с.54).

У декларації акцизного податку за листопад 2016 року, МППФ "Промсервіс" задекларовано 25237,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.36-38), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 28.12.2016 № в сумі 21429,00грн. (а.с.55).

Відтак, враховуючи переплату згідно з платіжним дорученням від 28.10.2016 №624 на суму 3808,00грн. (31765,00 - 27957,00), позивачем за листопад 2016 року було перераховано до бюджету 25237,00грн. податкових зобов'язань, тобто у повному обсязі.

Згідно з декларацією акцизного податку за грудень 2016 року, позивачем задекларовано 28056,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.39-41), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 30.01.2017 №726 в сумі 28056,00грн. (а.с.56).

Так, судом встановлено, що позивачем було вчасно сплачено всі суми податкових зобов'язань, задекларованих у податкових деклараціях акцизного податку, не лише за липень 2016 року, а і за період квітень - грудень 2016 року включно.

Відтак, висновки контролюючого органу про наявність заборгованості у платника податків перед бюджетом станом на 10.02.2017 є безпідставними.

Згідно з п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Таким чином, позивач виконав усі дії, які від нього залежали для належного виконання податкових зобов'язань, а саме: своєчасно, у строки, встановлені п.п.57.1 ст.57, п.223.1, п.223.2 ст.223 Податкового кодексу України, подав до банківської установи платіжні доручення про перерахування до бюджету грошових зобов'язань по акцизному податку за період квітень - грудень 2016 року, а відтак виконав свій податковий обов'язок.

В силу вимог ст.60 Податкового кодексу України, у разі наявності рішення суду, що набрало законної сили, про скасування суми грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні або в податковій вимозі, то такі рішення контролюючого органу вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що інтегрована картка платника не може бути підставою нарахування, збільшення чи зменшення податкового зобов'язання для такого платника, тим більше доказом такого нарахування, збільшення чи зменшення податкового зобов'язання, оскільки відповідно до вимог Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881, інтегрована картка платника є лише формою оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів, тобто містить лише інформацію, яка характеризує стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. Нарахування ж та/або сплата податкового зобов'язання здійснюється виключно на підставі податкової декларації, в силу дії п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах не дотримав вимог законодавства, та взагалі не надав суду жодних доказів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень, відтак, не мав визначених Податковим кодексом України підстав для їх прийняття, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені судові витрати.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Ю" від 10.02.2017 №725-17.

Присудити на користь позивача Малого приватного підприємства фірми "Промсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в сумі 1600,00грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щербаков В.В.