Справа № 1519/2а-369/11
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2011 р.Справа № 1519/2а-369/11

Категорія: 10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Целух А.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Домусчі С.Д., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Гречаного В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2011 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі про визнання протиправними дії,

В С Т А Н О В И Л А :

29 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії УПФУ в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати УПФУ в Малиновському районі м. Одеси провести перерахунок позивачу державної та додаткової пенсії у відповідності до ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка визначається ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»з 27 жовтня 2009 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси провести виплати донарахованих сум державної та додаткової пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із застосуванням вимог ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 27.10.2009 року з врахуванням виплачених сум за вказаний період.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2011 року позов був задоволений. Визнано противоправними дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії та додаткової пенсії, відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1, як інваліду 2 групи, пенсію по інвалідності, відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 29.10.2010 р. у розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка визначена ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси провести виплату ОСОБА_1 недоотриманих сум державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із застосуванням вимог ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 27.10.2009 року з врахуванням виплачених сум за вказаний період.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі подала апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 являється особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, відноситься до 1-ї категорії постраждалих, та є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 003099, виданого 19.11.1998 року, та довідкою МСЕК серії 2-18 ОВ № 066016, виданою 21.05.2007 р. безстрокове.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»позивач має право на державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Частиною 4 ст. 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»встановлено, що пенсія особам, що постраждали і стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, не повинна бути нижчою, ніж 8 мінімальних пенсій за віком по другій групі інвалідності.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, щорічно визначається бюджетним законодавством.

З листа № 600/Р-1 від 19.10.2010 р., яким відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії, та заперечень відповідача, вбачається, що розрахунок позивачу пенсії здійснюється виходячи з положень постанов Кабінету Міністрів України у розмірі, значно нижчому, ніж це передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»для інвалідів 2-ї групи встановлено розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач являється постраждалим від аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи по захворюванню, пов'язаному з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Однак, в порушення вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»позивач отримував і отримує пенсію по інвалідності в істотно меншому розмірі, ніж передбачено вимогами ст. ст. 49, 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На звернення до відповідача провести за вказаний період перерахунок та виплачувати пенсію по інвалідності згідно вимог ст. ст. 49, 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачу було відмовлено, оскільки обчислення пенсії по інвалідності проводилося і проводиться згідно чинних постанов Кабінету Міністрів України.

З такою відмовою погодитися не можна, оскільки відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»він має право на отримання пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю як інваліду 2 групи у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Конституцією України заборонено звуження існуючих прав і свобод. Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»для осіб, які втратили працездатність, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином дії відповідача необхідно визнати незаконними та зобов'язати призначити та здійснити перерахунок пенсії позивачу, як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до вимог закону.

В частині позовних вимог щодо зобовязання відповідача проводити нарахування та виплату державної пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 75% від мінімальних пенсій за віком, виходячи із встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»в подальшому, суд відмовляє з огляду на те, що суд розглядає справу з приводу тих правовідносин, що сталися, і не може прогнозувати дій відповідача на майбутнє.

Колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції невірно визначена дата, з якої підлягають задоволенню позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду першої інстанції 29 жовтня 2010 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Малиновського районного суду м. Одеси (а.с. 1).

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, (в редакції, чинній на день звернення позивача з позовом до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд 1-ї інстанції повинен був врахувати, що шестимісячний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось право позивача на отримання підвищення до пенсії.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку, а саме з 29 квітня 2010 року по 29 жовтня 2010 року (день звернення позивача з позовом до суду).

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував.

За таких обставин суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права.

Згідно п. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 201, 205 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2011 року змінити.

Викласти резолютивну частину постанови таким чином:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі про визнання протиправними дії задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1, як інваліду 2 групи, пенсію по інвалідності відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка визначена ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»з урахуванням вже виплачених сум з 29 квітня 2010 року по 29 жовтня 2010 року.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на судові рішення може бути подана безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О. Скрипченко

Суддя С.Д. Домусчі

Суддя Л.П. Шеметенко